196 Jordforbedringsmidler 



ske Synspunkter. Noget senere kastede Liebig og Agrikulturkemikerne 

 af hans Skole sig med stor Iver over dette Emne i jordbundskemi- 

 ske Øjemed. Skønt der blev udført en stor Mængde Forsøg, der gav 

 Anledning til gode Iagttagelser over Jordarternes Absorptionsevne over 

 for Opløsningen af forskellige Salte, saa havde den rigtige Opfattelse af, 

 hvad der egentlig foregik ved disse „Absorptioner", dog nogen Vanske- 

 lighed med at komme frem paa dette Tidspunkt. Grunden hertil laa 

 dog ikke i, at Forsøgene var mangelfulde, eller i at Analyserne ikke 

 var godt nok udført, men i den doktrinære teoretiske Opfattelse, som 

 man gjorde gældende ved Betragtningen af Forsøgsresultaterne. I de 

 foreliggende Tilfælde saa man ikke først paa Spørgsmaalets kemiske 

 Side, skønt det er den, der i første Linje løses ved den kemiske Analyse. 

 Man betragtede altsaa ikke JordbundskoUoiderne og de benyttede Salt- 

 opløsninger, som det de uimodsigelig er nemlig kemiske Individer eller 

 et Samfund af kemiske Individer, der driver „Tusk- eller Byttehandel" 

 med andre Samfund (Saltopløsningerne) af kemiske Individer. Men man 

 betragtede Jordarterne først og fremmest som Jordbund for Plante- 

 væksten og Saltopløsningerne som Plantenæring. At dette er den 

 endelige Maalestok, der skal anlægges paa de vundne Resultater er 

 sikkert nok, men man kan ikke begynde med at rulle et Garnnøgle op 

 indenfra uden at spege Garnet. Den yderste Ende, der skulde tages fat 

 paa, var at undersøge de kemiske Forhold mellem Stofferne, uden Hen- 

 syn til, om Jordarten maaske kunde være tjenlig til Plantevækst, eller 

 Saltopløsningen maaske kunde bruges til Plantenæringsstof. Man kom 

 derved ind paa filosofiske halvreligiøse Anskuelser om Naturens vise 

 Hensigt med Jordbundens Absorbtionsevne og afskar sig derved paa 

 Forhaand fra at faa virkelig Klarhed over, hvad Art de kemiske Reak- 

 tioner egentlig er, der betinger Absorptionsfænomenerne. 



Den bekendte tyske Agrikulturkemiker E. v. Wolff skriver saaledes 

 om det omhandlede Spørgsmaal meget karakteristisk for sin Tid omtrent 

 følgende i 1858*): „Den allerede i længere Tid kendte Egenskab hos 

 Agerjord at kunne til en vis Grad optage og tilbageholde Ammoniak, 

 Kali, Fosforsyre og Kiselsyre af deres i Vand opløselige Forbindelser 

 maa enhver beundre som en overordentlig vis Indretning af Naturen. 

 Herved bliver Udvaskningen og Nedsynkningen i Undergrunden af disse 

 Plantenæringsstoffer forhindret eller i alt Fald forsinket, og disse er 

 netop de allervigtigste Plantenæringsstoffer og forekommer i Reglen 

 kun i ringe Mængde." '"") 



I den sidste Fjerdedel af forrige Aarhundrede blev Absorptionsfæ- 



•) Det anførte Stykke er skrevet i uendelig lange Perioder, der er vanske- 

 lige at oversætte paa godt Dansk. 



