Hector F. E. Jungersen: Tale ved Mindefesten for Japetus Steenstrup. 



9 



forskellige Indvoldsormes indviklede Forplantning og Vandringer; vi ser, hvormeget 

 Nyt — indenfor de forskelligste Dyreklasser — han indvandt fra Museet og fra de 

 Indsamlinger til dette, som han havde faaet sat i Værk ; vi ser endelig, hvorledes han 

 iblandt de mange vidt forskellige Emner, som Listen frembyder, dog med en vis 

 Stadighed holder paa med Undersøgelser over Blæksprutterne — c. Vs af samtlige 

 Foredrag handler om denne Klasse, og et af hans smukkeste Arbejder hører herhen, 

 nemlig om Hektokotyliseringen. 



Som Regel ledede Stp. Møderne, i hvert Fald efter Forchhammers Død, og han tog 

 overmaade virksom Del i Diskussionen, ikke blot 

 naar Emnet direkte berørte et af hans egne man- 

 ge Arbejdsomraader; sjeldent har vistnok noget 

 zoologisk Emne været forelagt, uden at han 

 knyttede Bemærkninger dertil, og ofte kunde 

 han ved saadan Lejlighed vise en forbavsende 

 Belæsthed og Kundskabsfylde. Ogsaa ved bo- 

 taniske og geologiske Foredrag greb han jevn- 

 lig ind i Diskussionen, undertiden med særlig 

 Vægt, som det kan ses af de korte trykte Re- 

 ferater. Mangt et Møde i Naturhistorisk For- 

 ening blev for os, som den Gang var unge, 

 ved Stp. overordentlig vækkende og lærerigt, 

 saa vi aldrig glemmer dem ; og Alle, der har 

 kendt den Tid, vil sikkert underskrive, at han 

 var Sjælen i Forenmgcns videnskabelige Liv. 

 En mærkværdig Evne besad han til at gyde 

 Liv over ethvert Emne, som opfyldte ham ; 

 Ting som under de flestes Behandling vilde 

 blive mildest talt tørre, kunde han belyse fra 

 overraskende Synspunkter paa en saadan 



Maade, at alle lyttede efter ; mindst af alt hørte han til dem — som han siger i 

 Fortalen til Generationsvexelen — »der mener, at Stene og Træer udgør Landskabet, 

 og at Kendskab til Enkelthederne i Naturen er Naturhistorie.* 



Derfor var ogsaa hans populære Forelæsninger sikre paa at samle taknemlige 

 Tilhørere ; naar hans Navn stod paa Listen, var Tilstrømningen til Søndagsmøderne 

 altid stor; man saa gamle og unge i Auditoriet; i den gamle trofaste Stab, som 

 altid mødte, husker jeg Giødwad, »Fædrelandets« gamle Redaktør, noget ældre end 

 Steenstrup, og Stp.s samtidige og jevnaldrende Dr. med. M. Salomonsen. — Og dog 

 var Stp. egenlig langtfra veltalende; han kunde — i hvert Fald saaledes som jeg 



Japetiu SUieiutrup 1888. Kfter Fotogrsfl. 



