12 Mindeskrift for J. STEENsrnup, II. 



Professor, som skal exuminero Dem, med Lægen Justitsraad Hansens Attest og bede 

 dem forunde Dem Tid til at orientere Dem, da De saa nok haaber nogenledes at kunne 

 tilfredsstille Examinator. Jeg har i min almindelige Indberetning anbefalet Dem paa 

 det Bedste og rent ud sagt, at ifjor vilde De have været efter al Sandsynlighed en god 

 Laudabilist. Gaa nu Prøven imøde med sindig Rolighed og den gode Samvittighed, 

 at det ej er Deres Skyld, hvad der brister! Glem ej saa snart De kan at meddele mig, 

 hvorledes det gaar baade Dem selv og Resten. Fortæl mig alt, hvad der ligger Dem 

 paa Hjertet, De véd, jeg stedse er med Deltagelse Deres hengivne Tauber.« 



Ved Examen gik imidlertid Alt vel, og Steenstrup fik første Karakter (laud i 8 Fag, 

 haud i 4 Fag). Naturligvis var der stor Glæde i Præstegaarden, saaledes som det lyder 

 ud af Faderens Brev. »Til Lykke, kære elskede lapetus! med Din heldigen overstandne 

 Examen. Maatte den have en velgørende Indflydelse baade paa Dit legemlige og aande- 

 lige Velbefindende! Den gamle hæderværdige Colding har spaaet Eder alle rigtigen. 

 »Han faar min Sæl Laud«. Det sagde han om Dig, og jeg turde efter Din forknytte For- 

 fatning ikke haabe det. Af den gode Tauber fik jeg den ufortjente Bebrejdelse: »De 

 skulde have ladet ham gaa til Universitetet forrige Aar, da havde han været sikker paa 

 sit Laud, som de andre«. Vi højtideligholdt igaar Din Examen. Den gode Provst Hertel 

 havde flere Gange sagt: »Naar lapet faar nu vel overstaaet sin Examen, ville vi have 

 en glad Aften«. Da jeg vidste af Eders forrige Brev, at Examen indtraf den 19de, kunde 

 jeg og regne mig til, at vi den 24de fik Udfaldet at vide, hvorfor vi indbød Provsten med 

 Familie til os den Dag. . . De kærligste Hilsner og Lykønskninger fra os alle — fra hvert 

 Menneske i Gaarden, de drak igaar Din Skaal i ægte Rum« (24-10-1832). 



Det har dog sikkert naget Steenstrups Ærekærhed, at det havde Udseende af, 

 at der ved Examen artium var taget paa ham med stor Lemfældighed, og at det gode 

 Udfald mere skyldtes Professorernes Velvilje end hans Evner og Kundskaber. Pastor 

 Steenstrup maatte bede Sønnen om at lade være med sin Forknytteise. »Naar Du føler 

 Dig rask og vel tilpas, bryd Dig da ej om, hvad der fortælles ved et Glas Vin paa Klub- 

 ben i Aalborg«. I hvert Fald tog Steenstrup fuld Oprejsning da han i April underkastede 

 sig første Del af anden Examen med 2 præ, 2 laud, 1 haud. I et Fællesbrev til Sønnerne 

 udbryder Faderen: »Lovet være Gud for den glade Tidende, jeg igaar modtog paa Post- 

 huset, om min lapetus! Det var glædeligt, at han stod sig saa kæk til Examen, men 

 end glædeligere at hans Helbred forøges og bestyrkes, saa han genfødes til ny og for- 

 øget Kraft! Du kan tro, kære Petus, at Din Skaal blev drukket. Folkene fik straks 

 københavnsk Brændevin, og Moder, Søstre, Brødre, Tante Jane, Tante Lerliøi og Cou- 

 sine Marie drak Chokolade paa Dit Velgaaende. De tre fremmede have været her et 

 Par Dage. Her er Glæde og Fryd«. Kammeraterne forsikrede da ogsaa om Steenstrups 

 stadige Fremskridt i Helbred: »Han er fuldkommen rask og frisk, jeg synes han er raskere 

 end han nogensinde har været, han gør bestemdig Kommers«, skriver Andreas Kaars- 



