Johannes Steenstrup: Iapetus Steenstrup i Ungdomsaarene 1813—1846. 45 



blandt Sorøs Lærere herskende almindelige Mening, tillade os paa Grund heraf for 

 den høje Direktion underdanigst at udtale den Overbevisning, den vi gerne ere villige 

 til yderligere at motivere, at den nuværende Kombination af Skole og Akademi netop 

 er en væsenlig Fejl ved denne Stiftelse, og at en Adskillelse, der for Resten paa flere 

 Maader kunde iværksættes, vilde være til Gavn for be^es rolige og uforstyrrede 

 Udvikling og kraftig fremme Akademiets videnskabelige Liv«. Denne Erklæring var 

 underskreven af 17 Lærere, og Prof. Hauch underrettede Hjort om dette Skridt i et 

 Brev, hvori han tilføjede : »Jeg tænker for Resten ikke, at Du vil misbillige, at vi 

 have afholdt os fra i de offentlige Blade at fremtræde som Dine Antagonister, da 

 enhver slig Strid mellem Kolleger afgiver et Skuespil for Publikum, der, naar ikke 

 højere Interesser absolut fordre det, hellere bør undgaas«. Erklæringen tiltraadtes 

 aldeles af den fungerende Direktør Ingemann ; i den Skrivelse af 29. Jan. 1843, 

 hvormed han indsendte den til Direktionen, udtalte han Haabet om, at en højere 

 Læreanstalt for national Dannelse, uafhængig af Københavns Universitet, maatte ved 

 de store soranske Midlers Hjælp nu med forøget Liv kunne hæve sig. 



Samtidig fortsatte Peder Hjort imidlertid sin Polemik i Dagbladene, og Steenstrup 

 ønskede da at henlede Publikums Opmærksomhed paa Værdien af hans Skriverier. 

 I den ovennævnte Artikel havde Hjort talt om Usandfærdigheden i Kancelliraad 

 Selmers Meddelelser om Sorø Akademi i »Academiske Tidender« og ligeledes rettet 

 Beskyldninger mod den afdøde Direktør Waage. Steenstrup skrev derfor i »Dagen« 

 (25-2-1843) under Mærket »En Lærer« en Artikel »Til Publikum!«, hvori han viste 

 Uoverensstemmelsen mellem Hjorts Fremstilling og det virkelig Foregaaede og paa- 

 talte de uretfærdige Beskyldninger mod Direktør Waage. Et groft Svar fra Hjort 

 udeblev naturligvis ikke ; han kalder sin Modstander »en ulykkelig Fusentast, som 

 skal have Luft for sin Vrede«, ja han truer med »hvis han krænker mig det mindste 

 mere i hin Sag mellem Selmer og mig, saa hugger jeg til og mærker ham for Livstid«. 



Som Svar herpaa skrev Steenstrup under sit Navn en Artikel »Et Modstykke og 

 Ultimatum« (8-3). Vel havde han ikke sat sit Navn under den foregaaende Artikel, 

 men sit Forfatterskab til den havde han ikke skjult, og nu paaviate han me(1 Ud- 

 skrifter af Protokollen og Ingemanns Attest for deres Rigtighed, hvor vildledende og 

 usandfærdig Hjorts Fremstilling havde været. For sin Optræden ved denne Lejlighed 

 modtog Steenstrup Tak fra mange Sider. Forchhammer, som stadig havde holdt igen 

 og formanet ham til ut vise Sindighed og Ro, maatte dog tilsidst udtale om Striden : 

 »Jeg synes, De er ikke blot gaaet derfra med Sejren, men ogsaa med Hæder«. 



Imidlertid var den store Forandring sket, som saa ubetinget var til Held for 

 Anstalten i Sorø. Deii 3. Marts 1843 resolverede Christian VIII, at Skolen og Op- 

 dragelsesanstalten skulde skilles fra den akademiske Læreanstalt. For den første blev 



