54 Mindeskrift for J. Steenstrup II. 



med den lyrefonnede Fod, og i den lille Aftenkreds findes Hauch (eller maaske Ingemann) 

 og Frøken Mathilde Reinhardt som Gæster. Steenstrup har forsvaret den Sætning, som han 

 altid hævdede, at de »fyldte« Blomster ere en Uting, og at ingen Gartner formaaede ved sin 

 Kunst at tage Kampen op med, hvad Vorherre frembragte. 



Blomsterkampen i Sorø. 

 Vi sad om Aftensbordet 

 i Kreds, og dyrked' vort Fag; 

 de venlige Damer smilte 

 og Herrerne uddanned sin Smag. 



Jeg taug som en Steen paa Marken, 

 det giver mig størst Respect, 

 mens Blomstergartnerens Kunster 

 blev drøftede frit og kækt. 



Man stredes om Blomsternes Skønhed 



og regnede mange op, 



enkelte, dobbelte, fyldte 



og Rosens drømmende Knop. 



Naturens værdige Tolker 

 gjorde sig yderste Flid, 

 ogsaa den ædle Digter 

 gik tappert frem i den Strid. 



De søgte helt klart at vise 

 med Grunde fra Syd og Nord, 

 at Gud har stedse været 

 den bedste Gartner paa Jord. 



Det var den unge Mathilde, 

 hun slog saa det var en Gru, 

 og priste de fyldte Roser — 

 se saa! Der stode de nu. 



Og fire brændende Kjærter 

 belyste den hele Plads 

 fra skinnende blanke Lyrer, 

 hvorpaa de stode for Stads. 



