62 Mindeskrift for J. Steenstrui'. II. 



»Jeg beregner nu Dagene til min Afrejse og venter, naar jeg kommer til Thorshavn, 

 at træffe Skibet Hektor, med hvilket vi skulle nedrejse. Det er nu otte Dage, siden 

 jeg forlod Følget og tog hertil, og jeg trængte i flere Henseender svært til en saadan 

 Adskillelse, saa træt var jeg bleven. løvrigt har jeg Intet at klage. Kronprinsen 

 har slaaet oftere paa, at vi kunne gaa over Norge hjem, det haaber jeg ogsaa bliver 

 Tilfældet ; Hektor sætter os da lige over til den norske Kyst, og dér tage vi Damp- 

 skibene og gaa lige hjem. Vi kunne da bedre sikre os Hjemkomsten til en bestemt 

 Tid« . . . Fra Thorshavn fortsætter han den 14. Juli : . . »Saalangt kom jeg, da Fær- 

 ingen Johannes Pedersen, som Du kender fra Holtegaard, kom at besøge mig, og 

 senere andre af vore Gæster, saa det blev mig umuligt atter at komme til Skrive- 

 bordet ; det var nemlig sidste Dag, Kronprinsen vilde være her. Stor Kur og anden 

 SelskabeUghed bød mig være med de andre. Godt, at jeg kom saa betids ; H. Kgl. 



Højhed kunde ellers let rejse fra mig Gud maa vide, naar jeg nu ser Eder. 



Efter Kirken gaar H. K. H. ombord og afsejler, og Hektor, som skal føre os til 

 Norge eller hjem, er endnu ikke kommen. 14 Dage maa vi altsaa blive her endnu, 

 derom kan ingen Tvivl være, og jeg tænker ofte paa. Gud véd, hvad dette længere 

 Ophold kan føre for Godt med sig, saa længe man end maa længes efter sin Kone, 

 den velsignede Unge, den kjære Talke! Ja længes, det gør jeg, og stærkt, naar jeg 

 ikke er i Virksomhed, derfor er jeg ogsaa i Virksomhed saa meget muligt. Du véd, 

 elskede Ida ! hvor gribende Interesse mit Program har for mig, hvormeget jeg haaber 

 af det, naar jeg kan faa det ordentligt undersøgt og bearbejdet; Du vil derfor 

 ogsaa se, hvor kært og vigtigt — for mig og for Eder — det er, at de 14 Dage, 

 hvormed vort Ophold er bleven forlænget, kunne tilbringes i Ro og efter bedste Skøn. 

 Gud lægge sin Velsignelse i dem, og Gud holde sin Haand over Eder, over mit Hjem, 

 det elskede Hjem. — Jeg véd, at Kronprinsen Intet har imod, at det koster lidt, 

 naar man blot studerer, og Lysten til at studere har jeg ; Lejlighed finder jeg ogsaa 

 her saa fortrinlig, og navnlig her i mit Logis hos Landfogden [J. A. Lunddahl]. Det 

 bliver nok en lang Sommer for Dig, elskede Ida! men ret skulle vi ogsaa somre 

 sammen, naar den gode Gud om nogle Uger atter fører mig med Udbytte for Viden- 

 skab og Liv til mit lykkelige Hjem«. 



Det blev med et af den færøske Handels Skibe, at Stp. vendte tilbage. Men 

 Hjemrejsen skulde gaa for sig langsommere end bebudet. »Otte Dage vare vi paa 

 Vejen fra Thorshavn til Egersund, hvor vi gik i Land den 6. August. Siden har vi 

 rejst landværts og idag naaet Dampskibet [i Laurvig]. Lunding og Kloss rejse nu 

 fra mig hjemad ; men jeg forlænger halv frivillig, halv ufrivillig mit Ophold her i 

 Landet, idet jeg for mine Studiers Skyld gaar til Christiania«. Stp. finder det halvt 

 tungt ikke at kunne følge med sine Landsmænd ; »men Aarsagen er fornemmelig 



