68 Mindeskrift for J. Steenstrup. II. 



sitetsmuseet vil overtage dem for de direkte Udgifter, han i Løbet af 13 Aar har 

 haft paa dem, henved 100 Rdl. Og Forchhammer svarer: »Med Hensyn til Deres 

 danske Forsteningssamling er der i Formen Intet i Vejen for, at De jo kan beholde 

 den. Hos os eksisterer intet Forbud imod at have Privatsamlinger, selv af samme 

 Art som den offentlige Samling, man bestyrer, langt mindre endnu af en anden Art. 

 Reinhardt, Schouw og jeg have erklæret os imod, at Bestyreren af en offentlig Sam- 

 ling maa have en Privatsamling af samme Art. Jeg dog ikkun betinget, nemlig 

 under den Forudsætning, at den offentlige Samling er i Stand til at skaffe ham de 

 Hjælpemidler, han behøver til sine videnskabelige Arbejder. Jeg anser det derimod 

 for Deres eget Rygte for aldeles nødvendigt ikke at eje en zoologisk Samling. Hvis 

 De vil overlade Samlingen af Forsteningerne til det mineralogiske Museum, er der 

 Intet i Vejen for, at den kan betales«. Men den 4. Marts 1846 skriver Steenstrup: 

 »Jeg stoler paa, at jeg faar Bopæl i Etatsraad Sibberns Bopæl til Efteraaret og ønsker 

 derfor ikke at sælge mine Forsteninger og andre Samlinger, men at lade dem gaa 

 umiddelbart over i Museet; der vil dog kunne tilbyttes en hel Del for nogle af dem, 

 og andre trænger Museet til«. 



I de følgende Maaneder færdedes Stp. mellem det gamle Hjem og det nye, som 

 skulde dannes i Hovedstaden under langt mere begrænsede Forhold (»fem Munde 

 mindre«) i en beskeden Lejlighed i Kattesundet, thi i en Embedsbolig skulde Stp. 

 først halvandet Aar senere flytte ind. Der var mangfoldige Forhold at ordne ved 

 Overtagelsen af Museerne og ved Begyndelsen af den nye Gerning. Uden Optagelse 

 af Laan paa forskellige Steder havde Stp. heller ikke kunnet foretage denne Flytning 

 og gaa ind til de forandrede Forhold. Men Stp. var nu naaet til Hovedstaden med 

 dens rige Samlinger og Bibliotheker, han skulde for Fremtiden have Udbytte af Sam- 

 virken og Tankeudveksling med langt flere Fagfæller, og den Lærergerning, som var 

 ham saa kær, skulde han fortsætte for langt videre Kredse. 



