14 Mindeskrift for J. Steenstrup. III. 



NivpllflrpHp PiinktfiP Relative Virkelige Aaens Længde isnede fra 



rsiveiiereae 1 UnKier Hølder, Punkt Høiderover fra Punkt ijdSt Vil 



(lltteræ paa Situatlouskortet) tU Punkt Punktet a. til Punkt ethvert Puukt 



a. Vandets Overflade ved Udløbet i Veilen (al- \ q ^ ^ . ^ ^ ^,. (, ^j q ^j 



mindelig Sommerhøide ; / 



b. Ved Aaebybroe 8" 8" 15,771 15,771 



f- S- \ Toftegaardene ^ ^''^" ^^''*" ^'^^^ ^4,734 



g. N. / 10"®^^*'^^^"^ ( 5M2" 22" 1,306 26,040 



i. Ved Amtsskjellet 30'/2" 527/' 3>884 29,924 



r. Vandrendens Bund under Hammelmose Møl- ) 



les Vandhjul (det høieste Maal af Bagvand, \ SO'//' 103" 12,762 42,806 



som taales uden Ulempe) j 



s. Den største Høide i Mølledammen, hvortil Van- \ aau " iftQn " imh Aoarui 



det med de nuværende Dæmninger kan holdes / ^^ '" ^^^ '* ^" ' ^"^'"^ 



00. Tornbouet *) i Hvilshoi Enge 2133/4" 383' 35,672 78,478 



zz. Lindholmsaae i Landeveis Linien fra Tornbouet -t-93" 290" 



•) I Manuskriptet staar vistnok Tornbouet; hvad der menes hermed er ikke klart. Udg. 



mindelige Lyng, Galluna vulgaris, deels af Klokke- eller Moselyngen, Erica tetralix; 

 de temmelig sammenhængende Strækninger som disse tvende Planter ifølge deres sel- 

 skabelige Natur indtage, omgive hyppigen større og vidtløftigere Partier af Mosesiv 

 Limnochloa cæspitosa og Eriophorum angustifolium, smalbladet Kjæruld, idet disse 

 snart mere enkeltstaaende, snart i tættere Buske og Tuer dække den hele Overflade. 

 Lyngvegetationen er isærdeleshed meget stærk ved Randen af Mosen (omtrent 1 Fjer- 

 dingvej ud i Mosen), hvor den beklæder de saakaldte Tuer, der i et Par Fods Høide staae 

 op af den bløde, næsten vellingartede Undergrund. Saavel Tuernes Størrelse som deres 

 Udstrækning ind i Mosen afhænger alene af den ringere eller betydeligere Afstand fra 

 een af de omliggende større Herregaarde, hvorfra dagligen hele Sommeren igjennem de 

 store Flokke af Stude drives ud i Mosen, deels for at finde større Kølighed i den varmere 

 Deel af Dagen, deels for at finde nogen Føde i de enkelte Mosesiv, Kjæruld, og Stararter, 

 som staae blandt Lyngen; da Kreaturerne ikke kunne bæres af det svage Mosetæppe, 

 synke de ideligen igjennem og optræde paa denne Maade i Tuer den hele Strækning, 

 hvor de have deres Gang. Saaledes fandtes ved Biersted, i den sydligste Deel af Mosen, 

 kun ubetydelige Tuer, fordi Kreaturerne derfra sjeldnere drives ud i Vildmosen. Der- 

 imod vare Tuerne ved Hjermisløvgaard høie og gik over en Fjerdingvej ind i Mosen ligetil 

 de saakaldte »Gaaseluner«, og ved Hammelmosegaard vare de endnu større (over 2 Fod), 

 og i hele Strækningen saa aldeles dækkede af det sværeste Lyng, at derved dannedes 

 hgesom et Tag over dem, hvilket dog ikke var stærkt nok til at bære Mennesker, og idet 

 det undrog Tuerne for Vandrerens Øine, gjorde Gangen derover ligesaa besværlig som 

 farlig. 



Imidlertid staaer der paa de fleste Punkter kun Lyngbuske paa Toppen af Tuerne ; 

 paa den øverste Deel af Tuernes Sider have Multebærplantene (Kubus chamæmorus) 



') At Tuerne allene fremkomme ved Udtrædningen sees, foruden af utallige Overgange, ogsaa 

 deraf, at et meget jevnt Engstykke (af de saakaldte Reebsenge til Hjermisløvgaard) blev for 3 Aar 

 siden indtaget til Studedrivten, og er nu hgesaa tuet som Moseranden. 



