16 Mindeskrift for J. Steenstrup. III. 



i Mosen fra Toftegaardene. Men fra Birkebuskene af imod N. V. i Retningen omtrent 

 af Hammelmosegaarden bleve de store sorte Næbfrø-Pletter (bevoxede med Rhyncho- 

 spora alba) overmaade almindelige og udbredte, saa man allerede træffer dem fra den 

 modsatte Side, inden man fra Hammelmosegaarden er kommen ^ Miil ud i Mosen, 



Vi' finde altsaa flere Stadier i Vildmosens nuværende Vegetation (Bevoxning), hvoraf 

 det ene er fulgt og følges af det andet, og hvoraf Sphagnumvegetationen er den ældste, 

 og Sphagnumtæppet, som danner den hele store gyngende Grund, hvorpaa i Tidens 

 Løb de andre Vegetationer have udviklet sig, strækker sig nu nedad i en Dybde, der næsten 

 overalt er lig Mosens. De 7 — 8 øverste Quarteer af dette Sphagnumlag bestaaer af 

 aldeles korte, seige, gjennemfildtede Mosstængler, der ere hvide og ligesom friske og 

 synes neppe at have begyndt at undergaae nogen Fortørvning; under dette ufortørvede 

 Moslag kommer en af opløst og mørkbrunfarvet Sphagnummos bestaaende vellingartet 

 Masse, der er saa tynd og flydende, at næsten intet deraf vilde følge med det ellers godt 

 indrettede Boer til Overfladen; paa mange Steder viste Boret, at denne flydende Masse 

 hvilede paa den sandede Mosebund, der kun var dækket med nogle Tommer Tørv som 

 indeholdt mange Blade af større Græsvæxter og af Flæg (Iris pseudacorus og Sparganium) 

 og saaledes bar en forskjellig Karakteer fra de øvrige Vegetationer, ved hvilke Vildmosen 

 efterhaanden var dannet som den nu er. 



Som en Følge af ovenstaaende Beskrivelse af Tørvemassen maae den øverste Deel 

 ved Tørvgravningen bortkastes som ubrugbar da den bestaaer kun af det friske Mos 

 og er saa seig at ikke den skarpeste Spade kan gjennemskjære den, hvorfor den ogsaa 

 i en Tykkelse af 3, 4, 5 Qvartere paa eengang afskjæres; den meflemste Deel giver 

 vel en meget løs og fuset Tørv, men den er dog til Nød brugbar, og er i Regelen den hvor- 

 med Omegnen i de fleste Tilfælde maa lade sig nøie; den nederste Deel derimod giver 

 en fortrinlig Tørv, men i Almindelighed kun een eneste Tørv, da der kun er saa meget 

 af denne gode Masse, som hin brune og tynde Velling ved Vandets Bortledning og ved 

 Sammentrykning kan give. Til disse kommer undertiden som allernederste Tørv 

 endnu en brugbar Tørv af den med Græsblade og Flæg gennemvævede Masse. Fra 

 denne almindelige Beskaffenhed af Vildmosen gjøre imidlertid enkelte Punkter Afvigel- 

 ser, og det navnligen ved Randen af Mosen; saaledes fandtes ved Biersted, ved den 

 sydligere Side af Mosen, Tørvmassen heelt til Bunden at være Sphagnummasse, hvoraf 

 den nederste Halvdeel var en jævn god Høimosetørv, medens ved Toftegaard den hele 

 Masse var af en bedre Bonitet og ofte tiflod, at man grov 3 Tørv af det brunere og bedre 

 Lag (de eneste Tørv man kan bruge af Vildmosen til Brødbagning, hvorfor de ogsaa 

 benævnes »Bagetørv«); ved Hjermitsløvgaard var dette Lag i Regelen endog 2 Tørv 

 tykt. — 



Saavel ved Toftegaarden, som ved Hammelmosegaarden og ved Hjermitsløvgaard 

 i de større Tørvegrave, som i en længere Strækning tillod at iagttage Bunden af Mosen, 



