20 



Mindeskrift for J. Steenstrup. III. 



Allerede for lang Tid siden vilde Vildmosen have været utilgængelig for en stor 

 Deel af dens Afbenyttere, fordi de med smaa Pytter havde saa aldeles opgravet det 

 nærmest Randen liggende Belte, at hverken Heste eller Mennesker uden Fare kunde 

 færdes der, heller ikke havde de den ringeste Plads tilbage at sprede deres store fusede 

 Tørv paa, hvis ikke Stamhuset Birkelse havde væsenligen grebet ind i Maaden hvorpaa 

 Benyttelsen skete og tvunget de omboende Bønder at grave paa bestemte Steder og 

 i bestemte Linier. Det er i Særdeleshed Stamhusets Forvalter Hr. G. Mørup, der har 

 sørget for disse Forandringer, saa at nu næsten den hele Tørvemasse kan benyttes, paa 

 de Steder, hvor der graves, medens der i det Belte, som før var under Behandling kun 

 kunde regnes i/g af Massen som afbenyttet; thi hver Bonde grov sine Grøfter, hvor han 

 fandt for godt, uden al Orden, gjorde idetmindste een og meget ofte 2 Tørv grave om 



Dagen, og forøgede endmeere 

 Overfladens Ujevnhed og 

 Uskikkethed til Tørvespred- 

 ning ved at opkaste og lade 

 ligge det øverste ubrugelige 

 Lag af løst Sphagnum eller 

 Mos. Da det forhen fornem- 

 L/icz^n. ligen har været Vandmæng- 

 den, som har forhindret den 

 rette Benyttelse af Vildmosens 

 Tørvejord, saa var det Hr. M.s 

 Plan at sørge paa eengang for 

 Vandets Afledning og Tørve- 



C 



C 



Å 



A 



D 





c 



\ 



massens regelmæssige Afgravning, hvilket sidste det falder meget vanskeligt at faae 

 Bønderne til at udføre. For at skaffe den Deel af Mosen, hvori han vilde de skulde 

 grave nogenlunde tilgængelig, lod han fra Ryaae grave 2de Grøfter over Engene indtil 

 Mosen. Disse lod han forlænge ind i Mosen som 2de parallele Kanaler, 50 Favne fra 

 hinanden (C. C), heelt forbi det gamle Tørveskj ær (D); i en bredere Kanal, som skulde forene 

 de tvende andre, lod han det første Aar Bønderne grave deres Tørv (A); men 

 da den store Fugtighed neppe tillod dem at grave Tørven end sige at faae den tørret, 

 og der ingen Udsigter vare til at de Kanaler, som allerede vare, skulde kunne udtørre 

 Pladsen nogenlunde, fordi den som en Svamp indsugede Vandet fra den omgivne Masse, 

 forlængedes C. C. Kanalen endnu længere ind i Mosen (C. C.) og forbandtes da atter 

 med en Tørvgrøft (A') som løb 7^ medA, hvorved det til Tørvegravning bestemte Stykke 

 afsondredes aldeles fra den omgivende fugtige Masse. Ogsaa kan man ikke andet end at 

 stadfæste, at dette Stykke er betydelig tørrere end den øvrige Mose, og at Tørvmassen 



