Japetus Steenstrup: Et hidtil utrykt Arbejde vedrørende Tørvemoser. 26 



forkullede Knokler, deels Aske, deels Levninger af Urner, saa der ingen Tvivl kunde 

 være om at det var en aldeles urørt Begravelse fra Hedenold (Brændalderen) vi havde 

 for os. Et Gjennemsnit af Mosen over dette interressante Punkt vil omtrent frem- 

 træde saaledes, hvor a er Kattegattet, b Landstrækningen mellem dette og Mosen, c 

 Tørvemassen, som til alle Sider med næsten lodrette Vægge omgiver Møllesøen (d); e Un- 

 derlaget, og f Steensætningen. 



JLmt/i 



Forpagteren af Vildmosegaarden gjorde mig ved dette mærkelige Fund af Anti- 

 quiteter opmærksom paa, at det var meget almindeligt at finde Skaar af Urner paa Gaar- 

 dens Marker. Ved at gaae over et Stykke Pløieland overbevistes jeg om, at Hr. Ravns- 

 boi^ Ord var sande, og de flere Brudstykker af Urner, jeg fandt paa Furerne, røbede, 

 at der maa have været flere af disse smaae Steensætninger, maaske endog i alle hine Sand- 

 bølger. Da Kjendsgjerningen, at en Steensætning var paa Søbunden og, at Søbunden 

 er den samme som Mosens Bund, og altsaa paa samme Tid maa have været dækket med 

 Vand eller været tør og beboelig samtidigen med denne, er af stor Vigtighed for Læren 

 om Mosernes Oprindelse og Alder, kan man ikke være Hr. Ravnsborg forbunden nok 

 for enhver Oplysning, han med Hensyn til disse Steensætningers Forhold til Oinjjivel- 

 sen eller deres Indhold af Kunstprodukter seer sig i Stand til at meddele. 



Overalt omkring ved Randen af Søerne stod Tørvmassen som en næsten lodret 

 Væg af 3 — 4 Fods Højde, f. Ex. ved Møllesøen; ved den længere inde i Mosen liggende 

 Birkesøe var den 4 — 5 og paa enkelte Punkter 6 Fod, men sjeldent. I Væj^ne, lige- 

 saavel som i de godt anlagte lige Tørvegrøfter viste sig Tørvemassen fomemlig at være 

 Højmosetørv; paa det sandede Underlag laae en sandblandet Tørv med Rødder af El, 

 Birk og Piil, og undertiden af Eeg; derpaa kom en sortbrun og god, 1 — 1 y^ Fod tyk, 

 Torvmasse, der indeholdt en Mængde Tranebærstængler etc, og i dens nederste Deel 

 var overmaade bladet; derfra og op til Overfladen var Massen kun Mostørv (af Sphag- 

 num); na^sten 4 Fod mægtig, med Striber af de til Traade og Trevler opløste Sivplanter: 

 Scirpus cæspitosus, Mosesiv, og Eriophorum. 



Daus Angivelser stemme temmelig med mine; han anfører (Msc.p. 183), at idet Btørro 

 Afstik ved Møllesøen var Tørvemassen 4 P\)d tyk og smudsiggul, altsaa meget umoden, 

 ja en stor Deel af den var reen [?j Mostørv; nedad gik Massen over i en dunkelbrun, halv 

 moden Tørv med Oxycoccos (Pag. 184). Dau angiver ogsaa at Mosens Overflade kun 

 var 6 Fod over Engenes mellem Tofte- og Birkesøen, og der fandtes ogsaa umiddelbart 

 under den levende Vegetation en brun Tørv, (mon naturligt?); han antager at Massen 



4 



