Japbtus Stbenstrup : Et hidtil utrykt Arbejde vedrørende Tørvemoser. 29 



Masse, som er klædt med et rigt Græsteppe; de kaldes »Englodderne« og blive benyttede 

 til Græsning eller til Græstørv, men lide i begge Tilfælde meget og blive overfyldte med 

 temmelig store Tuer. De vestlige Dopper udgiøre den egentlige Mose; den nordvestlige 

 Deel af den hører Raaberg til, Elling har derimod sin Part i den sydlige. Godheden 

 og Dybden er yderst forskjellig. Den første gaaer paa den ene Side fra den daarligste 

 Mostørv (af Sphagnummos allene) til den bedste Tørv, nogen Høimose kan opvise; 

 ialmindelighed ere de østlige Mosedopper fusede i en høi Grad, hvilket ogsaa er Tilfældet 

 med de nordhge Ender af de fleste Dopper; de sydligere Ender have derimod en god sort- 

 brun Tørv næsten hele Dybden igjennem. Paa den anden Side see vi Tørvmassen gaae 

 fra den almindelige fusede Mostørv i enkelte Dopper over til en fuldkommen Sumptørv, 

 under hvis Dannelse især de forskjellige Græsarter have spillet en Hovedrolle; begge 

 Arter finder vi paa mangfoldige Punkter at antage noget af Skovmosernes Natur, idet 

 der i deres nederste Deel, men dog sædvanligere i deres midterste Deel, fmdes et Lag, 

 der fortrinsviis og paa mange Steder udelukkende er dannet allene af Grene og Løv af 

 Birkebusken og Bævreaspen (Populus tremula) samt Pors og Bølle etc. ; dette Lag kaldes 

 overalt i Egnen »Pindetørv«, er Vz — 1 fod tykt, og især i Raaberganpart af Interresse 

 formedelst den Lighed, det har med enkelte af Martørvlagene, hvilke senere skulle be- 

 skrives. Forskjellen i Godheden af Tørvmassen ligger altsaa langt mere i de enkelte 

 Doppers Natur, end i Forskjelligheden af Lag i hver Doppe, og det er overhovedet meget 

 paafaldende at see, selv i den indre Deel af Mosen, at af 2 langs med hinanden løbende 

 Dopper, kun ved en Sandvæg af faae Alnes Bredde skilte fra hinanden, kan den ene have 

 en god og dyb Tørv, medens den anden kan med en ringere eller større Dybde frembyde 

 en saa løs og fuset Tørv, at Beboerne ikke ansaa det for Umagen værdt at benytte den. 

 Den almindelige Dybde synes at kunne regnes for 9 Tørv, og »Grættet« paa et Punkt 

 af denne Dybde ansees for at have været meget godt; 5 — 6 Tørv giver kun et »daarligt 

 Græt* men 11 — 12 Tørv ansees for et usa)dvanUg godt; der gives dog Punkter hvor Massen 

 kun er 4 Tørv dyb. I Østsiden af »Mosen«, i een af de yderste Dopper fandt jeg 7 Torv; 

 hvoraf de fleste havde et hvidt Overflug (Gips); de 4 nederste vare de bedste; i andre 

 af Jerups Dopperne saae jeg regelmæssigen de 3 — 4 øverste stedse at blive bortkastede, 

 medens kun de 2 — 3 nederste bleve (eller kunde bhve) afbeD3^tede. Ved Krageskov- 

 gaarden (imod S. V.) var Tørven 2 V^ Alen dyb, men kunde dog formedelst Vand ikke 

 endnu afbenyttes lige til Bunden; den svampede Tilstand var saa meget tilbagetrængt, 

 og kun 1 Torv i alm. blev bortkastet; de øvrige vare meget gode. I Raabjerg Sogns 

 Anpart (den nordvestlige Deel) blev der sædvanligen gravet 10 Torv dybt, og et Par 

 af dem idetmindste blev bortkastet. 



Behandlingen af Torven saavel som af Mosen er daarlig og bør forandres, om det 

 er muligt, s«'lv hvis det kun kan skee ved Indskærpelse fra høiere Autoriteter. For \u\vu 

 det at megen Masse gaaer tilnpildc ved mindre passende Redskaber (Tørvegaflol ; An- 



