30 Mindeskrift for J. Steenstrup. III. 



vendelse af en Spade aliene) medtages Mosen især ved den Maade, hvorpaa Gravene 

 gjøres. Hver Arbeider gjør nemlig om Dagen 2 saakaldte »Græt« o: graver hver Dag 

 af 2 Tørvegrave, hver paa 12 Bænke og hver Bænk igjen paa 10 Tørv (i Bredden). En Arbei- 

 der vil altsaa dagligen omtrent skjære 2000 Tørv, naar man antager at han graver i en Mid- 

 deldybde af 7 — 8 Tørv (thi enten Massen er 5 eller 11 Tørv graver han kun 2 Græt, da 

 Graven vilde løbe aldeles fuld af Vand medens han om Middagen nød sit Maaltid eller 

 hvilede sig) og altsaa i 3 halve Dage 3000 Tørv; Reisning, Skruening og Stækning 

 regnes her paa Grund af disse Omstændigheder til ^/g af Skjæretiden, saa de 3000 Tørv 

 altsaa staae færdige til Hjemkjørsel efter 2 hele Dages Arbeide af een Mand, og for en 

 Udbetaling af Bonden af 3 %, thi en Tørvskjærer faaer af Bønderne 16 /S med Kost eller 

 11-8/3 uden Kost om Dagen, Den eneste By, hvortil Jerupbeboerne have Afsætning af 

 deres Tørv, er Frederikshavn, hvor et Læs, lig 30 Snese, til hver Tid betales dem 

 med 3 — 4 %, eller med 2 ^ Snesen. 3000 Tørv er 150 Snese eller 5 Læs, der til høieste 

 Pris indbringe 20 I-, men da skal det ogsaa være lutter gode og sorte Tørv, hvoraf vi 

 nu vide at der er en mindre Mængde; tager han derfor nogle gode og nogle af Middelgodhed 

 (thi den daarligere fusede Tørv vil man i Byen slet ikke have) er det godt betalt, naar 

 han for sine 5 Læs Tørv faaer 3 Rd.; derfra gaaer nu Bondens udlagte 3 % i Arbejdsløn 

 til Tørvskjæreren, og for de 15 øvrige Mark kjører nu Bonden (Eieren) 5 Gange fra 

 sit Hjem til det 34 Miil derfra liggende Tørvskjær, og 5 Gange den samme Vei tilbage 

 med fuldt Læs; desuden 5 Gange med fuldt Læs ad de mest ufremkommelige Veie til 

 Byen Frederikshavn, der er over 1 Miil borte fra hans Hjem o: i 15 Mark skal han finde 

 sit og Hestenes Arbejde samt Føde betalt, i de 5 Dage, der medgaae, og desuden fra- 

 regne noget for Slid paa Vogne og Redskaber og for Tørvemassens egen Værdie, hvilken 

 sidste neppe her kan blive større end at være Midlet, hvorved der sættes Værdie i hans, 

 Folkenes og Hestenes Arbejde paa en Tid, da de kunne lettere undværes fra Agerbruget. 

 Forsaavidt som denne Billighed i Anskaffelse af Brændmateriale kommer andre Stats- 

 borgere tilgode, kan man ikke sige, at den egenlige raa Tørvmasse ikke her havde nogen 

 selvstændig Værdie, da denne bliver overført fra at være Bondens til at blive Kjøberens. 

 Dette kan man derimod ikke antage om den Masse, som ved en skjødesløs Behandling 

 bliver, for en Tid eller for stedse, gjort ubrugelig og utilgængelig i selve Mosen. 



Den Uskik at nedgrave sig 2 Gange om Dagen har for Øieblikket sin Nødvendighed 

 deri, at der ikke kan graves meer end een Gang i en Grav, fordi den i faae Timer staaer al- 

 deles fyldt med Vand. Denne Ulæmpe maatte man unægteligen allerførst sørge for at 

 faae afhjulpen, og det synes mig at de mange i een Retning løbende smaa Moser netop 

 vilde lette Arbejdet meget; man maatte da grave en stor og temmelig dyb Kanal 

 eller Grøft (igjennem) tvers over dem; uagtet deres forskjellige Dybde vilde den let kunne 

 føre Vandet fra dem alle, og dens Længde behøvedes kun at være meget ubetydelig; 

 man kunde vel ogsaa blive enig om at grave i een Doppe, da vilde den snart kunde blive 



