Th. Thoboddsen: Japetus Steenstrups Rejser paa Island 1839 — 1840. 13 



stilling af Islands Geognosi med et geognostisk Kort, Analyser af Mineralier og Bjerg- 

 arter (ved Forchhammer), Afsnit om Svovllejerne og deres Historie, om Surtarbrand, 

 Brunkul og Planteforsteninger, om varme Kilder, samt de islandske Vulkaners Historie 

 (af Hallgrimsson). Endvidere Afdelinger om Islands Nutids-Flora, om Ferskvands- 

 mollusker, om Fuglelivet, Fiskene og Fiskerierne, de lavere Sødyr o. s. v.. Alt illustre- 

 ret med mange Tavler og Tegninger. Bearbejdelsen af Samlingerne og Udarbejdelsen 

 af et saadant Værk vilde under heldige Forhold have taget mange Aar, men det viste 

 sig hurtig, at Planen var efter Omstændighederne uudførlig, og Steenstrup maatte 

 opgive den, hvad han til sin høje Alderdom ofte meget beklagede. Det meste af Steen- 

 strups Samlinger kom dog lidt efter lidt Videnskaben til Nytte, og en betydelig Del 

 af hans Iagttagelser kom senere frem i forskellige Afhandlinger af ham selv og for- 

 skellige andre Forfattere. 



Jeg vil dernæst med nogle faa Ord give en Oversigt over Islandsrejsens viden- 

 skabelige Udbytte, med Henvisning til de Kilder, hvor nærmere Oplysninger kunne 

 faas. 



Geologien var dengang i sin Barndom, og mange geologiske Arbejder bestod 

 næsten kun af fantastiske Theorier og Formodninger byggede paa det løseste Grund- 

 lag; det var kun forholdsvis faa, der beskæftigede sig med virkelige stratigrafiske og 

 tektoniske Undersøgelser. Datidens geologiske Arbejder om Island bære selvfølgelig 

 Tidsaandens Præg ; de Forskere, der rejste paa Island, saa kun en lille Brøkdel af det 

 udstrakte Land, og deres geologiske Iagttagelser maatte derfor være spredte og usam- 

 menhængende og altfor faa til at give et virkeligt Billede af Landets Tilblivelsesmaade 

 og Bygning. Før Steenstrup var de sidste Arbejder om Islands Geologi af Tydskeren 

 Krug von Nidda, som rejste paa Island i Sommeren 1833, og af den franske Geolog 

 EuGÉNE Robert, som deltog i P. Gaimards Expedition i Aarene 1835 og 1836. K. 

 von Nidda's Afhandling*) var i forskellige Retninger et fortjenstfuldt Arbt'jdc, hvis 

 bærende Theori dog ikke viste sig holdbar. Efter K. v. Nidda's Anskuelse skulde 

 Island være opstaaet derved, at Traplag paa Bunden af Atlanterhavet pludselig revnede 

 fra SV. til NØ., og op af den store Kløft vældede Trakyt, som samtidig hæve<le Tra|»- 

 lagene over Havet, hvorved Island blev til. K, von Nidda paastod derfor, at Island 

 var opbygget af Trap (Basalt) mod Øst og Vest, og at et bredt Trakytbælte strakte 

 sig tværs over Øen. Ligeledes troede han, at Vestfjordenes Højland var hævet over 

 Havet ved et særskilt Traky tud brud og antog derfor, at der i denne Landsdel maatte 

 være en Trakytkjerne, der havde hævet Basalten. Theorien har rimeligvis været 

 færdig, før K. v. Nidda kom til Island, og stemte fuldstændig med den theoretiske 



•) O. Khuc; vom Nidda: Geogno»ti»rhe DartteUung der Insol Island (Anhiv f«r Minoralogio, 

 Oeognosie, Bcrgbau und IIUll<nkundi\ lierausgegeben von C. J. B. Karolon. VII. Ud. Borlin 1834. 

 S. 421—626). 



