14 Mindeskrift for J. Steenstrup, IV. 



Opfattelse, man i de Tider havde om Bjærgkædernes Hævning ved plutoniske Bjærg- 

 arters Frembrud. K. v. Nidda gjorde mange fortræffelige Iagttagelser af Enkeltheder 

 vedrørende Islands Geologi, men paa Grund af det Herredømme, som forudfattede, 

 almindehg antagne Meninger ofte have over forskellige Videnskabsmænds Dømme- 

 kraft, saa kunde K. v. Nidda ikke se, at de fleste af hans Iagttagelser stred imod de 

 almindelige Slutninger, han tidligere var kommen til, men prøvede paa at lempe dem 

 efter Theorien. Steenstrup påaviser nu, at K. v. Nidda's Theori i sin Almindelighed 

 er uholdbar, han tror, at der har været tre Tidsrum i Islands Tilblivelseshistorie, og 

 antager som alle Geologer dengang, at Landet er dannet ved Udbrud paa Havets Bund 

 og derefter med et Ryk hævet omtrent til den nuværende Højde over Havet. »De 

 mangfoldige Kløfter, der i alle Retninger sloges under Hævningen, udvidedes under 

 Havets brydende Bølger eller fra oven ved Massen af det atmosphæriske Vand ; Bug- 

 terne dannedes, og Elve udskar Dalene og belagde deres Bund med det frugtbare Lava- 

 ler; i Tidens Løb ses den frodigste Vegetation at have beklædt den, men i den samme 

 Tid ses ogsaa de vulkanske Kræfter at have modnet sig, og de brøde nu frem under 

 en anden Form. Lavamasserne strømmede ikke op af smalle Spalter, men af uhyre 

 Kløfter i selve Dalbunden, hvor den ringeste Modstand var at overvinde ; Kløftlava'en 

 flød ikke som paa Havbunden over en horizontal Flade, den flød i frugtbare dybe 

 Dale, som den fyldte lige til Højden af de omgivende Fjældrygge eller endog højere. 

 Efterhaanden blev Øen igjen paa denne Maade sammensmeltet til et Hele og dens 

 herlige Vegetation forsvandt. Elementerne have siden den Tid udhulet sig nye Dale 

 og nye Fjorde, tildels af samme Configuration som de ældre, men det nye Paalæg Landet 

 fik i de forhøjede Bjerge, nedtrykkede Temperaturen og den organiske Kraft og for- 

 størrer kun de Ødelæggelser, Vulkanismen i dens Hendøen anretter nu og da. Saa- 

 længe Øen har haft sin nuværende Form, ere Lavastrømmene kun fremkomne af Kra- 

 tere; under Opstigningen af disse høje Aabninger har Lava'en afkjølet sig, den for- 

 maar ikke længer at fylde Dalene, men den sniger sig som Aaer eller smaa Elve over 

 Sletterne«!). Dette er Hovedresultatet af Steenstrups og Hallgrimsson's Overvejelser 

 om Islands Dannelse. Fra Nutidens Synspunkt ere disse Anskuelser meget fanta- 

 stiske, men de betegner dog et Fremskridt i to Retninger. De ere komne bort fra 

 K. V. Nidda's Theori om den trakytiske Hævning og have i det væsentlige faaet et rig- 

 tigt Blik for Doleritens tektoniske Stilhng. Den førnævnte franske Geolog Eugéne 

 Robert havde ligesom forskellige andre Naturforskere antaget, at Doleritlava'erne 

 hørte til Islands ældste vulkanske Bjærgarter. Steenstrup og Hallgrimsson gjorde 

 nu den værdifulde Iagttagelse, at Doleriten mange Steder ligger diskordant paa Basalt 

 og Breccie, at den hører til de yngste Formationer, og at dens sidste Frembrud skete 

 kort før Jøklerne dannedes. Steenstrup fandt, at Doleritlavaerne stod i Forbindelse 

 ^) Det islandske literære Selskabs Arkiv Nr. 8. 8vo. 



