Th. Thoroddsen : Japetus Stebnstrups Rejser paa Island 1839 — 1840. 15 



med Gange og kaldte dem derfor Kløfllava. De meget almindelige doleritiskc Kuppel- 

 vulkaner og Vulkanruiner ere derimod undgaaede hans Opmærksomhed ; disses store 

 Betydning er ogsaa først paavist i den sidste Tid. Nutidens Spaltevulkaner og Kup- 

 pelvulkaner af Kilauea-Typen har de heller ikke, ligesaa lidt som alle de andre ældre 

 Geologer, kunnet opfatte, skønt flere af dem laa paa deres Vej. Da Steenstrup og 

 Hallgrimsson kun saa en lille Del af Landet, vare deres Iagttagelser spredte og ufuld- 

 stændige, derfor have deres Beretninger om Enkelthederne i Doleritformationen nu 

 kun en historisk Interesse, og da der heller ikke foreligger en samlet Bearbejdelse af 

 Iagttagelserne, men der kun findes faa Notitser hist og her i Dagbogsoptegnelser og 

 Breve, saa er det meget vanskeligt med Sikkerhed at sige, hvilke Resultater de vare 

 komne til, hvis de havde faaet Tid til at bearbejde det hele. I Breve til Hallgrimsson 

 omtaler Steenstrup lejlighedsvis sine Anskuelser om Islands Geologi; han vil inddele 

 Doleriten synes det i forskellige Horizonter og omtaler ældre og yngre Kloftlava, 

 Dyndlava, Vandlava o. s, v., mindre heldige subjective Betegnelser, hvis Mt»ning man 

 nu ikke har let ved at forstaa. Jap. Steenstrup foreslaar ogsaa bl. a., at <le udgiver 

 et geologisk Kort over Island, et Forehavende, som i de Tider var aldeles uudførligt; 

 herpaa skulde de kendte Vulkaner angives o. s. v. Paa Vestfjordene antog Steen- 

 strup, at Surtarbranden laa paa Grænsen mellem den gamle Trap og Kloftlava'en eller 

 Doleritformationen, hvad der dog senere har vist sig ikke at være rigtigt. Lipari- 

 ternes geologiske Forhold synes hverken Steenstrup, Hallgrimsson eller Forchhammer 

 at have haft Øje for, og de blander undertiden Lipariten sammen med Basalten og 

 omtaler den som afbleget Basalt. Dog findes blandt Steenstrup's Papirer en Liste 

 over »baulitiske Massers Udbredelse«, hvorved øjensynHg menes Liparit-Findestcder, 

 da Forchhammer opfattede Lipariten i Fjældet Baula som et særskilt Mineral, som 

 han kaldte »Baulit» Steenstrup og Hallgrimsson samlede forskellige Mineralier, 

 som Forchhammer ansaa for nye, analyserede og beskrev i forskellige Afhandlinger, 

 som dengang vare af betydelig Interesse, men nu kun have historisk Betydning. I en 

 Tuf fra Husafell fandt han et Mineral, som han kaldte Christianit; dot viste sig senere 

 at være Anorlhit, som er meget almindeligt paa Island. I Kloftlava fra Havnefjord 

 fandt Forchhammer ogsaa et nyt Mineral, efter hans Anskuelse en ny Art Kalkoligo- 

 klas, som han kaldte Havnefjordit, men G. v. Rath paaviste, at den kun var en alminde- 

 lig Labradorfeldspath. Fra Steenstrups og Hallgrimssun's Rejst* analy8cre4Jc Forch- 

 hammer bl. a. ogsaa Mineralier som han kaldte Baulit og Krublit, men Zirkel paaviste 

 senere, at det ikke var selvstændige Mineralspecies men en Bhnxling af Felds|)ath og 

 Kvarts. Desuden analyserede Forchhammer Hore Bjergartf)n»ver, som Steenstrup 

 og Hallgrimsson havde medbragt, samt Halotrichit og Brochantit fra do islandske 

 Svovllejer. Det sidste Mineral fik hos ham Navnet Krisuvigit efter Findeste<let. Skønt 

 Forchhammer kort efter blev overfløjet af Bunsen, Sartorius vod Waltershausen, 



