10 Mindeskrift for J. Steenstrup. V. 



energiskt arbete for den åldre filosofiekandidatexamen, som jag aflade våren 1873. 

 Jag ville nåmligen ha betyg i geologi i »graden«, hvilket ej var mojligt att erhålla i 

 Lund, dår det på den tiden icke fanns någon lårare i åmnet. 



På detta sått afbrots det personliga umgånget med Steenstrup tillsvidare. 

 Men han hade hvarken glomt mig eller mina arbeten, ty i ett bref af den 23 juni 1872 

 meddelar han mig i sin egenskap af sållskapets sekreterare, att Det Kgl. Danske Vi- 

 denskabernes Selskab två dagar forut beslutat tilldela mig sin silfvermedalj ^). Han 

 hade våckt forslaget dårom, skrifver han, sedan han i sållskapet redogjort for våra ge- 

 mensamma undersokningar foregående år. »De vil deri see et Vidnesbyrd om den 

 Pris, jeg sætter baade paa Deres Undersøgelsers Methode og paa disses Resultat, 

 samt paa den Samvittighedsfuldhed, der gaaer igjennem alle Deres Arbeider.« 



Redan hår må nåmnas, att det drojde lange nog, innan medaljen sjålf kom mig 

 tillhanda, ty detta skedde forst i slutet af februari 1873. Steenstrup skrifver dårom 

 den 23 i sagda månad, att de åndtligen fått medaljen slagen »i en anden Mynt- An- 

 stalt, da den Kgl. Mynt har været ude af Virksomhed i næsten to Aar paa Grund af 

 Ombygning«. 



Dessforinnan hade jag emellertid åter sammantråffat med Steenstrup den 

 26 juli 1872, då jag var på våg till utlandet på den resa, under hvilken jag lyckades 

 påvisa låmningar af dvårgbjorken i torf mossar i Mecklenburg och Bayern samt den fossila 

 glacialfloran såvål i senglaciala sotvattenslager i Schweiz som i preglaciala lager på 

 kusten af Norfolk i England 2). Steenstrup hade gifvit mig introduktionsbref till 

 en person (Semper) i Altona, som dock var bortrest. Under resans lopp meddelade 

 jag Steenstrup de vunna resultåten, och ett från Ziirich den 14 september afsåndt 

 bref, i hvilket jag omnåmnt fyndet af den fossila glacialfloran vid Schwerzenbach 

 i Schweiz, besvarades af honom redan den 16, ehuru såsom nedan anfores, brefvet 

 forst fem år senare kom mig tillhanda. Det heter i detsamma bland annat: »Det har 

 været mig meget kjært, at De har villet meddele mig Udbyttet, Skridt for Skridt, 

 som Deres Rejse havde bragt Dem, og ret har det glædet mig, at De tilsidst har fundet 

 saa vakkre Paralleler til vore nordiske Forhold. — Kunde De tilsidst faae vore større 

 archæologiske Fund, «Pælebygnader« o. s. v. klemte ind imellem bestemte Vegeta- 

 tionsphaser, hvad De sikkert tilsidst vil kunne, vil overordentlig meget være vundet. 

 Det er i højeste Grad sandsynligt, at kun med disse arktiske Floraforhold kunne Jord- 

 lagenes og Hulernes Lemmus- AvIqt, Arctomys, Canis lagopus, Cervus tarandus, 

 Capra Ibex, Tetraones lagopodes {albus, subalpinus etc), Strix nyctea o. s. v. harmo- 

 monere; og det er i højeste Grad usandsynligt, at Hyaena spelaea, Felis spelaea, 



^) Se harom i Oversigt af Kgl. Danske Videnskabernes Selskabs Forhandlinger for 1872, sid. 48. 

 *) A. G. Nathorst, Om den arktiska vegetationens utbredning ofver Europa norr om Alperna 

 under istiden. Ofvers. K. Vet. Akad. Forh. 30 (1873). 



