16 Mindeskrift for J. Steenstrup. VI, 



Den 28 augusti 1888 vandrade jag for forstå gangen upp for trapporna i Kopen- 

 hamns zoologiska museum, fragåde om etatsrådet stod att tråffa och skickade in ett kort, 

 hvars namn han sett genom en liten honom en tid forut tilisånd uppsats om torfmossar i 

 Skåne. Snart nog vankade en gammal man med en bråcklig kropp men med ett 

 hufvud .sådant jag aldrig skall glomma ut och ropade ,,Vålkommen min kåre, lille 

 hr Andersson". Jag fordes in i ett stort rum, som vål motsvarade hvad jag 

 många år senare horde om Rudolf Virchow. Denne skaffade till sitt pråktiga 

 arbetsrum flera och flera bord, men de fylldes med bockar, bocker och åter bocker, 

 så att når min sagesman besokte honom, hade han blott ett htet horn vid ett af 

 borden att sitta och skrifva vid, och når min vån sedan åter kom till honom efter 

 något år, var åfven det fylldt och Virchow satt och skref i knået! Så såg det ungefår 

 också ut hos Steenstrup; i det stora rummet var det så mycket bocker på hyllor, 

 bord, stolar och golf, att det nått och jåmt var plats for honom och mig. 



Vi talade torfmossar, han gladde sig att någon upptagit hans studier; allt hade 

 han sett, och det mesta tviflade han egentligen på, utom på sin ungdoms iakt- 

 tagelser. Han skulle visa mig belysande material till något vi kommit tala om 

 och skickade vaktmåstaren ut att håmta »tredje asken underifrån, som står på 

 fjårde skåpet till hoger i andra rummet till vånster«. Mycket riktigt, efter en stund 

 kom denne åter med en stor pappkartong innehållande en del bruna hoptorkade 

 våxtfragment, lindrigt sagdt svagt etiketterade. Men den 75 årige mannens minne 

 forslog tillfullo att ge en stor mångd sannolikt alideles korrekta uppgifter om dessa 

 foremål. Tekniker på området var han uppenbarligen icke. 



Jag kom tillbaka rått ofta till Steenstrup under de nio år han lefde efter mitt 

 forstå besok. Aldrig har jag blifvit ålskvårdare och mera intresseradt mottagen ån 

 hos honom, och det år mig en gåta, att han inom eget land ej formådde uppamma 

 några lårjungar, ty den man, som nu med så stor framgång foretråder torfmossforsk- 

 ningen i Danmark, kan ej betecknas som sådan i personlig mening. Men det var ej 

 nog med, att jag i Steenstrup fann en ålskvård aldre vån och gynnare, hvad mera år, 

 jag bevarar från de många timmar, vi diskuterade samman minnen af en af de mest 

 geniala mån jag någonsin lårt kånna. Tråffsåkrare kan svårligen i ett ord bilden af 

 den mannen tecknas ån då han sjålf i en viss naiv, ungdomlig yfverborenhet satte 

 på titelbladet till »Geognostisk-geologisk Undersogelse af Skovmoserne Vidnesdam- og 

 Lillemose« att den forfattats af »Joh. Japetus Sm. Steenstrup, Naturforsker«. 



