I Danmark er Undersøgelsen af Stenalderens Kokkenmøddinger et Æmne, der har 

 haft og har mindst lige saa stor Tilknytning til Naturvidenskaben som til 

 Oldtidsforskningen, og Naturforskere har ogsaa paa meget væsentlig Maade del- 

 taget i Spørgsmaalets Behandling til forskellige Tidspunkter her i Landet. Den første 

 Klarlæggelse af de nævnte Oldtidslevninger foregik, som det vil vides, ved den saa- 

 kaldte Lejre-Komité's Undersøgelser, hvorom de første Efterretninger er nedlagt 

 i »Oversigt over det kgl. danske Videnskabernes Selskabs Forhandlinger« for 1848, og 

 blev fortsat i de følgende Aar. Komitéen bestod som bekendt af J. G. Forchhammer, 

 Japetus Steenstrup og J. J. A. Worsaae. 



Naar, som i dette Tilfælde, flere Videnskabsmænd ved ydre Tilskyndelse eller 

 frivilligt har sluttet sig sammen for at udfore en Række Undersøgelser og i Fællig 

 har bragt Arbejdets Resultater frem, uden at det i Redegørelsen heraf af Parterne 

 selv fremhæves — endsige at der opstaar Kamp mellem dem — om det er den ene 

 eller den anden af Deltagerne, der har indlagt sig størst Ære ved Undersøgelserne 

 eller har udført den vigtigste Del af Arbejdet, vil det i Almindelighed ikke tilkomme 

 Efterverdenen at gaa Deltagerne i Undersøgelserne imellem ved at forsøge paa at 

 udskille de Dele af Arbejdet, der muligvis kan skyldes den ene eller anden af dem. 

 Men bliver der dog udført Forsøg paa ensidigt at hænge Laurbærkransen paa en 

 enkelt af Deltagerne, kan man i hvert Fald i den historiske Retfærdigheds Navn for- 

 lange, at den af Parterne ukaldede Voldgiftsmand strængt holder sig til (\(*n historiske 

 Sandhed og lægger Æren for de skete Opdagelser paa det Sted, hvor den virkelig 

 hører hjemme. 



Som bekendt for alle, der er interesserede i Spørgsmaalct om Opdagelsen af Sten- 

 alderens Køkkenmøddinger, or >\>i i Løbet af de sidste Aartier fra forskellige Sider 

 gjort Forsøg paa at udskille, hvad Del den omtalte Komité's onkolte Deltagew* havde 

 i Opdagelsen. Enhver uhildet Dommer, der kender Sagens historiske Forlob og navn- 

 lig er inde i dens Forhistories geologiske Side, kan ikke undgaa at iagttage, 

 at de Forsøg, der gennem Benyttelsen af Worsaaes Dagbøger er gjort paa at tillægge 

 nævnte Arkæolog Ene-Æren for Opdagelsen, ikke er helt forligelige me<l, hvad der er 



