K. Rørdam: Japetus Steenstrup og Køkkenmøddingerne. ft 



Og i denne havde han opdaget Lag af Østers- og Muslingeskaller og iblandt disse fundet 

 ikke blot forskellige af Mennesker forfærdigede Genstande men ogsaa Dyreknogler«*). 

 Steenstrup havde dog, optaget af meget andet Arbejde, opsat Behandlingen af disse Spørgs- 

 maal til senere Tider, men Forholdene foranledigede ham i 1848 til at tage kraftig 

 fat. For at blive klar paa Bevæggrundene hertil, maa man vende Opmærksomheden 

 hen paa, hvad der i dette Tidsrum (1837 — 48) foregik indenfor Studiet af Danmarks 

 Geologi. 



J. G. Forchhammer, hvem Danmarks Geologi er i saa overordentlig stor Gæld 

 til, saa at der endnu næppe eksisterer et eneste Studieæmne af Betydning, hvor man 

 ikke nødes til først at nævne Forchhammers Undersøgelser, havde, samtidig med at 

 han udførte saa meget fortræffeligt Arbejde, tidt meget sære Ideer og lod sig ofte gan- 

 ske ensidigt lede af et eller andet i Virkeligheden ikke betydningsfuldt Kendetegn. 

 Han havde i det anførte Tidsrum med Rette lagt stor Vægt paa Studiet af »den for- 

 andrede Vandhøjde ved de danske Kyster«, og han havde vist, at der forekom 

 Havstokke og Strandvolde bestaaende af Sand, Stene og Muslingeskaller betydelig 

 op over »den øverste Tanglinje«. Forchhammer var blevet opmærksom paa, at 

 i nogle af disse hævede Havstokke« var Indholdet af Muslinge- og Østersskaller meget 

 betydeligt, og at der sammen med dem forekom »sorte Striber«, undertiden ogsaa 

 Flintfliser og Flækker tildannede ved Menneskehaand. Han begyndte at sætte 

 disse Fund i Forbindelse med sine Hævningsteorier paa en næppe holdbar Maade. 

 I Spørgsmaalet om »de sorte Lag« i »de hævede Havstokke« begyndte Forchhammer 

 nu ogsaa at tage andre Midler til Hjælp. I 1844 forelagde han saaledes for Vid. Selsk. 

 »en Afhandling om den Indflydelse som Tangen udøver paa Jordens Udvikling«. 

 Blandt andet finder han ved Analyse af Tangaske, »at Tangarterne samle af Hav- 

 vandet dets sjeldne*) Bestanddele nemlig forst og fremmest Svovlsyre dernæst Kali 

 og Phosphorsyre«*). Han fremhæver desuden næsten med Beklagelse, at dot aldrig 

 er lykkedes ham at finde virkelige sikkre Lag af Tangtørv, skønt »Dau derimod har 

 anført et af Tang dannet Tørvelag paa Øen Als«'). Disse Ideer om »Tangtørv« og 

 »Tangens Svovlsyreindhold« som Ledestjerne ved geologiske Undersøgelser af allu- 

 viale Lag var i et Tidsrum af Fyrrerne, om man saa tør sige, Forchhammers mest be- 

 nyttede Kæphest. Dertil kom det for F.'s livlige Fantasi meget farlige Naboskab 

 mellem »hævede Havstokke« og »hævede Havstokke med sorte Striber og Flintrtæk- 

 ker«. Steenstrup havde en ganske vist endnu ikke fuldt gennemarbej<let, men dog 

 langt klarere Opfattelse af de virkelige Forhold. Da Steenstrup altid behandlede 

 ForchhamiruT med den største Opmærksomhed og Højagtelse, holdt han sig en Tid 



*) Med »sjcldn**« n > : f ikke, at disse StofTer kun undtagelses vir fon'kommer, nen ni do 

 kun forekommer i sm.i . M > ir^Aer. F. har netop Fortjenesten af at have vist, at de nøvnte Stoffer 

 altid forekommer i Tang. 



