K. Rørdam: Japetus Stbbnstrup og Køkkenmøddingerne. 11 



gik ud paa at retlede Forchhammer og bringe ham selv til at se, fremgaar ogsaa klart 

 af den følgende Tids Begivenheder. Hvad Virksomhed, der var i 1849, kan ikke op- 

 lyses, men d. 17. Maj 1850 var Steenstrup og Forchhammer ikke til Stede ved Vid. 

 Selskabs Møde, fordi disse to Medlemmer af Komiteen besøgte Forekomsten ved »Bi- 

 lidt« (Frederiksund Færgested), og i Lobet af Sommeren blev Forholdene ved Havelse 

 Møllebakke paany undersøgt (Datoen kan her ikke opgives). Af særegne Grunde 

 fremkom Beretningen om de allerede ved Foraarsbesøget ved Bilidt væsentlig af Steen- 

 strup fastslaaede Forhold dog først ved Vid. Selskabs Møde den 10de Januar 1851. 

 i Steenstrups Manuskript hertil omtales Bilidt som det først undersøgte Sted forst 

 (S. 4 — 6) og derefter Havelse (S. 7 — 15). Men i Korrekturen blev af Steenstrup gjort 

 en Rettelse, saa at Havelse som det mest interessante Sted blev omtalt først, omend 

 Bilidt var Stedet, hvor Opdagelsen blev gjort (Stp. Ark.). For at give Forchhammer 

 Lejlighed til saa at sige at rehabilitere sig, inden den endelige 0|)gørol8e kom, blev 

 det ordnet saaledes, at Forchhammer i Vid. Selskabs Møde den 29de Nov. 1850 gav 

 »en kort Beretning om Robert Chami>ers: »Ancient sea margins« og Sammenligning 

 med vore Forhold«, og til Mødet d. 13de Dec. havde Steenstrup anmoldt »en Beret- 

 ning om Udbyttet af nogle ved Issefjordens Kyster (og i Jyllan<li >i I i. Sommer an- 

 stillede geologiske Undersøgelser angaaende Landets ældste Natur og Gul tur-Forhold«. 

 Denne Beretning blev dog udsat til Mødet d. 10de Jan. 1851. Forchhammers Med- 

 delelse gaar i det væsentlige ud paa »at sammenligne de Forhold som Chambers har 

 iagttaget med dem, som i en Række af Aar have været Genstand for hans egne Un- 

 dersøgelser, og ofte været omtalte i Selskabets Møder. . . . Hos os har man allerede 

 i længere Tid iagttaget mange Phænomener i Forbindelse med de hævede Havstokke, 

 som antyde, at Landet under disse tidligere Niveauforhold var beboet af Mennesker; 

 Chambers efterviser det samme med Hensyn til de britiske Øer«'^). Nu havde F. 

 imidlertid lært at gøre Forskel, og vi ser ham derfor ogsaa faa Aar efter i den Hoved- 

 oversigt, som han gav over sine Undersøgelser over Hævnings- og Sænkningsforhtildene 

 i Danmark, fremstille Sagen klart og rigtigt. Saaledes anfører han**): »Skaller i vore 

 Ler- og Sandlag kunne muligen hidrøre fra ældre PeriodcT, men naar <le ore de samme 

 Arter, som de, der endnu leve i vort Hav, maa de henhore til vor Tid. De kunne end- 

 videre hidrøre, »om saamange Dynger af Skaller ved vore Kyster og Fjorde 

 fra de ældste Beboere her i Landet*), men naar de ere lukkede og spredte i Lagene, 

 kunne de ikke være samlede af Mennesker og benyttede som Fødemidler; desuden 

 pleje slige Levninger fra de ældste Beboeres Maaltider at indeholde Knokier af aterre 

 Pattedyr og Fugle, glødede Stene og Aske. Hvor disse mangle, vil der altsaa vnre 

 stor Sandsynlighed for, at Mennesket ingen Deel har i Forekonwiten af HaveU Beboere 

 paa det Sted, hvor vi finde deres Levninger osv. osv.t. 

 •) Udhøvet af K, B. 



«• 



