PAA en lav Kyst er der som oftest et Bælte, som af og til eller i alt Fald ved Springtids 

 Højvande overskylles af Havet. Bæltets Vegetation varierer efter Bundens Beskaffen- 

 hed. Er Bunden Sand, bærer den Strandsandvegetationen, som her ikke skal omtales. Er 

 Bunden derimod Lerbund, findes der tæppedannende Vegetation af Gramineer, navnlig G/y- 

 ceria maritima, hvor Bunden er forholdsvis tør, og af Cyperaceer, navnlig Carex Lyngbyei^ 

 hvor Bunden er vaad, d. e. hvor Grundvandet naar helt op i Vegetationsdækket. En 

 saadan Graminé- og Cyperacé- Vegetation, der af og til regelmæssigt overskylles af Havet, 

 faar derved et ejendommeligt Præg og kan godt betegnes som Strandeng. Strandengens 

 Hovedarter er faa, men de optræde i store Mængder, og Vegetationens Sammensætning 

 af Arter varierer med Bundens Vandindhold, som allerede berørt. 



Der er hidtil meget lidt skrevet om Strandengens Udbredelse i Island og dens Ve- 

 getation. Den omtales dog kort paa Snæfellsnes (H. Jénsson, 1900 pag. 52), hvor den 

 fandtes pletvis udbredt hist og her, og kun paa et enkelt Sted, Stakkhamar, fandtes 

 en veludviklet Glyceria mari/tma-Association. Da jeg i Aaret 1905 rejste gennem Egnen 

 M^rar ved Faxafléi i Sydvest-Island, traf jeg denne Vegetation meget udbredt langs 

 Kysterne, hvad der ogsaa var at vente, da Stranden mange Steder er saa lav, at den 

 regelma^sigt overskylles af Havet. Paa disse flade Kyster er der en stadig Kamp mellem 

 Havet og Landet, og mange Steder ser man, at Landvegetationon mi i \ ii»o tilbage, og 

 Havet danner Bugter og Vige, hvor der for har været Sænkninger bevoksede med Cy- 

 peraceer. Adskillige Steder kan man se, hvorledes den oprindelige Vegetation gaar til 

 Grunde, idet den forsvinder pletvis, først paa fremragende Steder som Tuer og andre 

 Forhøjninger paa den Side, som vender mod Havet, og ofte viser det sig, at disse døde 

 eller døende Partier er dækkede med et hvidt Saltlag. I Sænkninger og paa j<i*vn Bund 

 mærkes ikke døde Partier, saa længe det kun drejer sig om Stænk eller Overspnijtning 

 af Saltvand ved Højvande, men mange Steder kan man dog tydelig se, at de hulolile 

 Samfund er i Tiltag«'n, medens den oprindelige Land vegetation gaar tilbage. Hervod 

 bliver Vegetationen mere blandet, og man kan saaledes mellem Glyceria maritima træfTe 

 Arter, som ikke der er paa sin rette Plads. 



Som Eksempel paa Ødeleeggelsc af Land i større Stil kan i>ngl<ii \. .i I Væstegaarden 



