4 Mindeskrift for J. Steenstrup. XIII. 



170 til 90 cm, Vegetationen er meget spredt, og de fleste Felter er uden Planter. 

 I det næste Bælte (B) med en Vanddybde paa 35 — 90 cm er Equiseium limosum 



Tabel I. 



A B C D 



Helophyter 19 18 66 91 



Carex Goodenoughii — — 42 60 



Carex rostrata — — — 34 



Carex cæspitosa — — — 3 



Eriophorum polystachyum — — — 4 



Scirpus lacustris 16 — — — 



Menyanthes trifoliata — — 6 — 



Equisetum limosum 2 18 8 — 



Nuphar luteum 1 — — — 



Nanophanerophyter — — — 8 



Myrica gale — — — 3 



Felter uden Karplanter 33 32 6 — 



næsten den eneste Art. Vegetationen er lige saa spredt som i forrige Bælte. Der- 

 paa følger i en Dybde af 25 — 35 cm et Bælte (C) af Carex Goodenoughii var. jun- 

 cella. Vegetationen er endnu meget aaben, men paa de fleste, 0,1 m^ store, Felter 

 kommer dog et eller faa Eksemplarer. Først hvor Vanddybden gaar under 25 cm, 

 bliver Vegetationen tæt (D). Den dominerende Art er Carex Goodenoughii var. jun- 

 cella, hvorimellem vokser talrige Eksemplarer af Carex rostrata og hist og her paa 

 Steder med meget lavt Vand en Busk af Myrica gale. Enkelte Steder findes Tuer 

 med smaa Birketræer. Sphagnum findes ikke nærmest ved Søen. I den indre Del 

 af Vigen optræder den derimod i Mængde. 



Om Vinteren er Sumpen dækket af Is, og alle Urternes overjordiske Organer 

 fryser bort. I den bløde Dyndbund er næsten alle Arter diageiske. Formationen 

 maa altsaa betegnes som et løvfældende, xeromorft, diageisk Cryptophy- 

 tium. Den xeromorfe Bygning hos næsten alle Arter skyldes den iltfattige Bund, 

 som hæmmer Røddernes Aandedræt og derved deres Vandoptagning. 



Tabel II, A og B viser Vegetationen ved Bredden af en lille Sø i Hult Sogn i 

 Småland. Yderst vokser spredte Eksemplarer af Phragmites. Indenfor disse følger 

 et Bælte af Carex rostrata (løvfældende, diageisk Cryptophytium), hvorimellem Am- 

 blystegium danner et grønt Mostæppe. Paa lidt mere tør Grund bliver Vegetationen 

 mere artsrig, og navnlig kommer en Del Arter til, hvis overjordiske Organer ikke 

 fuldstændig dør bort om Vinteren. Kolonnen A paa Tabel II viser Arternes Hyp- 

 pighedstal i dette Bælte. Længere inde vokser Artsrigdommen endnu mere og med 

 den tillige Individrigdommen, og navnlig tiltager de epigeiske Arter i Antal (II B). 

 Dette skyldes den tætte Vegetation, hvor Rødderne danner en fast Græstørv, som 

 er ugunstig for de diageiske Rhizomer. Der findes i det epigeiske Cryptophytium 



