M. Vahl: Livsformerne i nogle svenske Moser. 17 



meda (B), medens længere inde (C) Calluna og Empetrum koramer til, og Andromeda 

 bliver lidet hyppig. I dette Bælte findes enkelte smaa Fyrretræer. Længere inde 

 følger epigeisk Steganochamæphytium (D), som et enkelt Sted gaar over til kraftig 

 Skov (E). I denne er Nanophanerophyterne overvejende over Chamæphyterne. Cen- 

 tralflade mangler. Paa den anden Side af Mosen afløses Steganochamæphytiet af et 

 Bælte med Eriophorum, Oxycoccus og Andromeda^ derpaa følger Randzonens inderste 

 Del (F), rig paa Sphagna. I Randzonens yderste Del findes kun faa Sphagna^ men 

 mange Ceratophylla. Bunden bestaar af Dynd med Stengrund under. Dyndlaget er 

 dybt nok til at tillade de diageiske Arter at være dominerende, men Forekomsten 

 af Juncus supinus minder dog om den Type af Randzone, hvor Jordbunden er haard. 



I de forskellige Vegetationsbælter har jeg samlet en Del Sphagna, som velvilligst 

 er blevet bestemt af Hr. Apotheker Jensen. Jeg vil dog opsætte Offentliggørelsen 

 af disse, indtil jeg raader over et større Materiale. 



Skal jeg sammenfatte Resultaterne af denne foreløbige Undersøgelse, vil det 

 være følgende: 



Hvor Jorden faar rigelig Tilgang af næringsrigt Vand, kan Eng (epigeisk Crypto- 

 phytium) være et naturligt Udviklingstrin mellem Sumpformationerne og Skoven. 



1 Højmosens Udviklingsgang afløser en Række Formationer hinanden, saaledes 

 at ikke blot Jordbundens stigende Tørhed bevirker, at forskellige Plantearter følger 

 efter hverandre, men saaledes at ogsaa Jordbundens øvrige Egenskaber forandres, 

 hvilket har til Følge, at Livsformerne bliver forskellige. I Sumpe, ved Bredden af 

 Aaer og ved Søer, som gennemstrømmes af Aaer, mangler Mosser omtrent ganske. 

 I noget mere stillestaaende Vand, hvor altsaa Tilførselen af Næringssalte er ringere, 

 optræder Amhlyslegia og i endnu mere næringsfattigt Vand de submerse Sphagna. 1 

 alle tre Tilfælde danner Karplanterne et diageisk Cryptophytium. De fleste Arter 

 er ogsaa de samme i alle tre Tilfælde, men en Del af Arterne optræder kun, hvor 

 der er Sphagna. Først naar Tørven er naaet op til Grundvandets Niveau, begynder 

 de tuedannende Sphagna, og nu begynder Karplanternes Kamp for ikke at over- 

 vokses. De fleste diageiske Arter er underlegne i denne Kamp for at naa til Vejrs. 

 Bedst klarer Carex pauciflora sig, men de mest overlegne er dog Eriophorum vagi- 

 natum og Oxycoccus. Først naar Sphagna begynder at standse Væksten bliver Cal- 

 luna dominerende. Hvor der er rigeligt med Træer, dannes i deres Skygge af de- 

 komponerede Sphagna og Hypna en løsere Mor, hvori diageiske Chamæphyter og 

 Nanophanerophyter kan trives saa vel, at de kommer i Overvægt i Vegetationen. 

 Jeg har mange Gange opgravet Vaccinium uliginosum, hvor den findes i stwrkt 

 voksende Sphagnum, og jeg har fundet, at den paa saadanne Steder kun sa*tter korte 

 Udløbere. De underjordiske Skud bøjer her hurtig op, og Voksemaaden kommer til 

 at faa stor Lighed med Ledums. Den stærke Vækst opad maa da anset* ' ^ < nag 



