J. c. Nielsen: Et Angreb af Sommerfuglelarver paa et Pilehegn. 6 



fremhæves et Forhold, som jeg ret hurtigt blev opmærksom paa, og som vistnok er 

 af ikke ringe Betydning med Hensyn til planteædende Insekters Udbredelse, nemlig 

 en hos flere af disse Insektarter forekommende Utilbøjelighed til at forlade de Steder 

 — Træer, Buske el. a. — -, hvor de har levet som Larver, selv om de i og for sig er 

 vel udrustede til at foretage Vandringer. Undertiden kan man saaledes se Genera- 

 tion efter Generation af en eller anden Art leve paa samme Træ eller Trægruppe, 

 Aar for Aar tiltagende i Antal, medens andre Planter i de nærmeste Omgivelser er 

 ganske forskaanede for Angreb. En Følge af en saadan Ophobning af en Insektart 

 paa et begrænset Sted er, at Bestanden i særlig Grad udsættes for at ødelægges af 

 parasitære Sygdomme, Rovdyr eller Snyltere. Ødelæggelsen er i Reglen total, intet 

 Individ af det planteædende Insekt undslipper. Derefter forsvinder Rovdyrene og 

 Snylterne efter ved Udryddelsen af Værten at have tilintetgjort deres egne Livs- 

 betingelser. 



Flere Iagttagelser har lært mig, at en Plante eller Plantegruppe, der har været 

 Genstand for et af Snyltere standset Insektangreb, i nogen Tid derefter forskaanes 

 for Angreb af den paagældende Planteæder, indtil efter længere eller kortere Tids 

 Forløb Individer af denne, der af Vinden eller paa anden Maade er førte bort fra 

 det Sted, hvor de har levet som Larver, finder Stedet og tager det i Besiddelse. 

 Da fuldt udviklede Insekter kun yderst sjældent angribes af Snyltere, kan de ny- 

 ankomne Dyr uforstyrret forplante sig, men efter nogen Tids Forløb indfinder Snyl- 

 terne sig, og Kredsløbet begynder paany*). 



Jeg skal her forelægge Resultaterne af en af de ovennævnte Undersogelsesrækker. 

 Undersøgelsesstedet er et nord for Tisvilde Hegn isoleret beliggende Pilehegn, der 

 blev Genstand for Angreb af en Sommerfugl. Forskellige Omstændigheder bevir- 

 kede, at Begivenhedernes Udvikling var let at følge; Angrebet forløb hurtigt, kun 

 faa Arter optraadte, og den Snylter, der angreb Sommerfuglen, var selv fri for 

 Snyltere. 



Sommerfuglen var Stilpnotia salicis L., en temmelig stor, ensfarvet hvid Art med 

 atlaskghnsende Vinger. Den er meget alriiiiid' lig og udbredt her i Landet, hvor den 

 nu og da anretter nogen Skade ved at aliøve Pile og Popler, saaledes at større og 

 mindre Grene eller ved gentagne Afløvninger endog hele Traoer goar ud. Æglæg- 

 ningen foregaar i Juni. Æggene lægges i Klumper, dækkede af et hvidt skumagtigt 



■) Undertiden indtræder Komplikationer paa Orund af, at Snylterne selv angribet af Anyltare, 

 eller af andre Grunde. 



