K. BrOnnich Nielsen : MolOna Isis, Steenstrup og andre OctoeoraUia. 11 



flader (Tb. III. Fig. 35, 37) ses intet til den concentriske Stribning, men det viser sig, 

 at der i Reglen findes en ganske tynd Kanal igennem hele Kalkleddet. Denne Kanal 

 betyder aabenbart en oprindelig central Hornstræng. 



Paa disse Kaikled findes ofte Forgreninger, idet der findes ret lange Kalkudvæxter paa 

 Siderne eller smaa, let fremragende Kalkknopper med concentrisk stribet Overflade, 

 sviiniid. iil til lloiiivkive (Grenafgang) (Tb. III. Fig. 36, 41, 42, 43). Arten har saa- 

 ledes haft en Forgreningsmaade, der svarer ganske til den recente Isis hippuris. Lin. 



Forekomst. Arten er meget almindelig, hvor den findes, men synes hovedsa- 

 gentlig at forekomme i ældre Danien, idet de ret betydelige Rester næsten alle stamme 

 fra Bryozokalk i Stevns Klint og fra Kagstrup, og kun enkelte Rester forekomme fra 

 yngre Danien i Faxe og Rejstrup. 



9. Isis vertebralis, Hrnnig. 



Tab. II. Fig. 17—21 og Tab. IV. Fig. 1 12. 



Itis vertebralis Hennig 1899. Faunan i Skaanes yngre krita. III. Korallerna. Side 6. Tab. I. 



Allerede Steenstrup kendte denne Art, idet Tab. II pag. 17 — 21 giver gode Bil- 

 leder af de enkelte Kalkled. Han kaldte den Mopsea cretacea, et Navn, som jo paa Grund 

 af sin Alder burde have Forrangen for Hennigs, men, da den omtalte Tavle med til- 

 hørende Beskrivelse aldrig er udkommet, bør vel Hennigs Navn beholdes. 



Steenstrup henregnede Arten til Slægten Mopsea, efter denne Slægts oprindelige 

 Definition, men senere er Slægten Mopsea delt i 2 Grupper; den ene Gruppe har beholdt 

 Navnet og er henført til Mopseinæ, den anden Gruppe, hvortil denne Art hører, er 

 henført til Slægten /v/.s. der saaledos kan indeholde Arter med Forgrening fra Kaikled 

 og Arter med Forgrtiiiiig Ira Hornleddene. 



/i« vertebralis horer til de Arter, der kun har Forgrening udgaaende fra Hornled- 

 dene, idet man aldrig finder virkelig forgrenede Kalkled. Dot af Hennig omtalte Til- 

 f;t l<lt . Iivur en af Sidegrenene afgaar fra et Kalkled, • i iKk, nu'iig tydet, i<let Afgangen 

 opnmlrli^r har været fra rt Hornlod, og kun den stærke I'ykkelsetilvæxt af Leddet har 

 bevirk'l, al Sidcprprifn rr forskudt mest ind over ihA ow> af de 2 StammokalkJMd. I 

 et ciik.lt Tili.i'ldr ^yiii.'s jeg ogsaa at staa overfor en \ n k. lij^Foi^frening al' .i Kaikled, 

 (Tab. IV Fig. 9) idel d.T noget over Midten afgik »mi K.ilkinK.ixi lit,'r hl Sul. mi uden 

 dog ; 1.1 ^pid^'Ti .it li,i\r nogen concentrisk -trdirt ri.i.l.' ler .■! Ijdrnlrd. I'..i' ;il t'.i.i 

 Sagen kluret gj«"''.- . i ^ml jjcnnom Leddet omtrent \ Midllnuiii. Hesultatft (Vnh. IV 

 Fig. 10) viste, at din (jpniululige Kaikaxe laa ganske tydelig, lucaLen frit, uden at der paa 

 den var mindste Spor at opdage af nogen Forgrening. 



De .iiklt. K;ilkl.<i har et meget karakteristisk IMseende. De er valseformede 

 med tydelig Lan-'l' irdwnng. De enkelte Striber løbe parnllrli m.-d i- rid. tg Længde- 

 axe, grene sig kun Hjuidunt og er ikke kornede. Endefladerne af KuikliMidiMie er kiwm- 



8* 



