16 Mindeskrift for J. Steenstrup. XVIII. 



saaledes opføres det allerede 1857 i Geinitz' Quadersandsteinsgebirge med Steenstrup 

 som Forfatter. 



De mindste Grene (de yngste) har ofte en noget sammentrykt Form (Tb. II. Fig. 10, 

 11, 13. Tb. IV. Fig. 20, 21, 27, 28) med Bægerindtrykkene paa de 2 brede Sider. De 

 allermindste (Tab. IV. Fig. 25, 29, 30) synes dog ofte at være pæreformede med en lille 

 tynd Stilk og 3 — 4 Bægerindtryk anbragte uregelmæssigt ved Siden af hverandre. Under- 

 tiden smelte Bægerindtrykkene sammen, saa de danne en langstrakt Fure paa begge 

 Sider af Grenen uden tydelig Adskillelse mellem de enkelte Bægerindtryk (Tb. IV. Fig. 

 20, 21). Som Regel er imidlertid de enkelte Indtryk tydeligt adskilte ved ret brede 

 Mellemrum (Tab. II. Fig. 6, 7, 8, 9, 12; Tab. IV. Fig. 19, 27, 29, 30). Disse Mellemrum 

 er opfyldte af kornede, ophøjede Linier, der enten gaa parallele med Grenens Længde- 

 axe eller danne uregelmæssige, fmgeraftryklignende Figurer (Tab. IV. Fig. 15, 19, 23, 24). 

 Omkring hvert Bægerindtryk findes i Reglen en Række lidt større Kalkkorn, der under- 

 tiden fortsætte sig ned paa Indersiden af Fordybningerne, men intet have med Dyrets 

 Mesenterialskillevægge at gøre. Antallet af disse Knuder er variabelt, men er altid langt 

 større end 8 (Tab. IV. Fig. 23, 27, 29, 30). 



De enkelte Indtryk af Individernes Basaldel er hyppigst ganske glatte, de er ovale 

 af Form og har den omtalte kornede Rand, der undertiden danner kornede Folder paa 

 Siden af Fordybningerne. Rester af otte Kalksepta skal kunne findes, saaledes har 

 Steenstrup i enkelte Tilfælde (Tab. II Fig. 8, 9, 15) kunnet se dem paa Siderne af og 

 helt ned i Fordybningerne. Noget saadant har jeg aldrig kunnet finde, og noget til- 

 svarende kendes ikke hos nogen recent Octocoral. 



Naar Grenene voxe, dannes der sjældent nye Bægerindtryk, saa de een Gang dan- 

 nede komme til at staa mere spredte (Tab. II. Fig. 14; Tab. I. Fig. 2, 3, 4). 



Tykkelsetilvæxten sker ved nye Kalklag, der afsættes concentrisk paa de ældre; 

 undertiden sker denne Tilvæxt jævnt, saa man paa Tværsnit næppe kan skimte Lag- 

 delingen, men undertiden, navnlig naar Bægerindtrykkenes Randknuder har været 

 stærkt fremtrædende, sker Tilvæxten stødvis, og der dannes da et nyt Kalklag, som ikke 

 ligger tæt til det gamle, men staar i en Afstand derfra, som svarer til Tykkelsen af Bæger- 

 indtrykkenes Randknuder. 



Forgreningen af Kolonien sker paa den Maade, at omtrent hvert Hornled paa sin 

 distale Flade har 2 Facetter, en til hver sit Kalkled. Dette ses paa lidt ældre tykkere 

 Kalkled derved, at den distale, concentrisk stribede Flade er delt i 2 Facetter, der støde 

 tagformet sammen (Tab. IV. Fig. 16, 17). Denne dichotome Forgreningsmaade frem- 

 gaar meget tydeligt af ældre Stykker, hvor Hornleddene er omgivne med Kalklag og 

 derved blive fixerede i deres Stilling. Udvendig fra ses svarende til hvert Hornled en 

 svag Fure, netop hvor Grenen deler sig (Tab. I. Fig. 4 (der øjensynligt er vendt paa Hove- 

 det i Gengivelsen). Tab. II. Fig. 1). 



Denne Tilbøjelighed til Kalkafsætninger er noget meget karakteristisk for MoUkia 



