RuTGER Sbrnandbr: Vaxtaftryck i ett medeltida murbruk. 7 



Den lermassa, af hvilken tegel brånnes, kan genom brånningen fa divfirse aftryck 

 bevarade. I forna tider, då tillvfirkningsmetoderna voro mera primitiva, torde 

 sådana aftryck ha blifvit talrika nog. Då de storartade utgråfningarne på Student- 

 holmen i Upsala gjordes, hade jag t. ex. till falle att på gammalt tegel iakttaga 

 spåren efter klofvarne på de getter eller får, som sprungit fram ofver tegelstyckena, 

 då de fore eldhårdningen legat ute på marken. — Det vackraste bland hithorande 

 fall år det som foreligger från Anholt (K. J. V. Steenstrup; A. Jessen). Från den 

 tid, då ånnu furen kvarlefde på 6n, och detta gjorde den som bekant ånda in på 

 1600-talet, finnas »brændte Lerkager — i den gamle Havstok ved Nordkysten, og 

 som mulig hidrøre fra Tjære fabrikationen« (Jessen p. 41). I dessa har Rostrup 

 bestfimt aftryck efter foljande våxter: 



Agropyrum repens Hieracium umbellatum 



Alnus glutinosa Iris Pseudacorus 



Carex arenaria Piniis silvestris 



Corylus AveUana Psamma arenaria 



Elymus arenaria Quercus pedunculata 



Galium boreale Salix repens 

 Trifolium medium. 



Ofverhufvudtaget åro mojligheterna att hitta aftryck i kulturprodukter, som en 

 gang vnrit plastiska och sedan hårdats, stora nog. Så kan till sist anforas som ett 

 kuriosum, att jag i slagg från ett ålderdomligt, primitivt hyttebruk vid Klockar- 

 hyttan, Lerbftcks socken, Nflrke funnit tydliga aftryck af ved. 



