il 



zowalý, jak jiné písky často b}'\vají, kterýž železný rez 

 stromu welice škodí. 



Když je místo pro semeniště wyhlédnuto, a půda 

 žádného zlepšení nepotřebuje, musí se toto určité místo 

 .zrýti, aspoň zhlaubí jednoho střewice; wšecka Iráwa, ka- 

 mení, kořeny, zwlášť kopřiwy a pýř se wyberau, hrudy 

 se rozllukau, a zem tak již wzdélaná hráběmi se srowná. 

 Leželo-li ale místo pro semeniště určené mnohá léta la- 

 dem, a byloli drnem porostlé, potřeba jest, aby bylo 

 před kladením jader několikrát, aspoň na 6 caulů, předě- 

 láno. Majíli tedy jádra a pecky na zimu býti kladeny, musí 

 se ono místo již na jaře zrýti, a přes leto několikrát 

 obrátiti. Na len čas může se půda třebas i posázeti ně- 

 jakau zeleninau, k. p. zelím, bramborami neb jinau ta- 

 kowau, při niž se půdau hýbá. Půda pro semeniště již 

 zcela připrawená rozdělí se zahradním prowazcem (wiz 

 obraz) na zWionce, asi 4 střewice široké. Mezi každým 

 záhonem nechá se prostora asi tři čtwrlí střewice, jíž se 

 užije za cestu. 



§. 5. 

 Čas kladeni! Jader , pecek a skořepin. 



INejpřiměřenější čas ku kladení jader, pecek a sko- 

 řepin jest podzim, to jest we měsících Říjnu a Listopadu. 



Sama příroda dáwá nám k tomu pokynutí ; neb 

 i ona seje na zimu. Jádra na podzim sázená přes zimu 

 nabotnaji, a z jara časně a wesele wylézají ze země; 

 zimní wlhkost, w zemi toho času se wynacházející , při- 

 spíwá k jejich vvzrůstu. 



Jádra a pecky mohau se síti tak jako obilí, totiž 

 rukau se rozhodí po záhonech, a hráběmi se zawláčí ; při 

 tom wšak často jádra ostanau ležeti nawrchu, nebo se 

 pak stromky nalézají bud w nepřiměřené dálce od sebe 

 buď na hromadách ; pročež lépe jest každý záhonec špi- 

 čatau motyčkau neb i hrabíštěm dle zahradního prowazce 

 rozděliti w brázdičky dwau nebo čtyř caulů hlaubky a asi 

 člyr neb šesti caulů šířky od sebe, a w tyto brázdy klásti 

 jádra jak hruškowá tak jablkowá wždy dwa caule, pecky 



