19 



§. 12. 

 O přesazcni pláni dc Štfpni. školky. 



Diíwe nežli pláně jak na kořenech tak na kniínku 

 zřežerae, jest třeba, aby byla štěpničná půda prawidelně 

 prowazcem zahradním od západu k w vchodu rozměřena 

 vv záhonce, a sice na loket neb až na půl druhého lokte 

 sirky od sebe, aby se w nich pohodlně a bez nebezpe- 

 censtwí jakého uškozeni mohla zem kypřiti a tráwa pleti. 

 W těchto řádkách udělají se buď železným bodcem neb 

 molyckau jamky (doly) pro každý jednotliwý stromek, a 

 sice pro jablkowé, hruškowé, třešňowé, wišňowé, šwest- 

 kowé stromky na jeden loket, pro wlaské ořechy na půl 

 druhého lokte od sebe. 



Než se pláně sázejí, wyberau se obyčejně stejné 

 tlauštky na jednu řádku, aby potom při štěpowání celá 

 řádka mohla býti šlechtěna. 



Přesazowání samo děje se následujícím spůsobem : 

 Lewau rukau drží se stromek do připrawené jámy, pra- 

 wau se rozestírají wláskowé kořínky; na které straně 

 není žádný kořínek, tam se rozestrau s jiné strany, a po- 

 tom se přikryjí kyprau a dobrau zemí, aby nikde ne- 

 ostala žádná prázdnost; pak se mladý stromek zalije neb 

 zaplawí, čímž se země usadí a stejně přichytí na kořeny. 

 Každý stromek vvsadí se jen o caul hlaub, jak stál dříwe, 

 protože se na něm zem usadí; sázejíli se ale stromky na 

 zimu, zasadí se půl druhého i dwa caule hlaub. protože 

 mrazowé stromek powytáhnau. 



Plané, které míwají při wyzdwižení ze semeniště 

 o 4 neb 6 caulů tlustší kořen nežli jest kmínek, (což se 

 zwláště shledáwá při pláních hruškowých), nejlépe jest zaho- 

 diti, protože takowé wydávvají jen nezdařené a zakrsalé 

 stromky. Stromkům, které mají dwa neb i tři kolíky, 

 tyto se zcela neuřeží, léčby byly welmi dlauhé, nýbrž jen 

 se zkrátí. Takowé stromky nemíwají obyčejně postranních 

 kořínků, začež se zase jejich kolíky rozkládají. 



Pláně jakéhokoliw druhu sbírati z le^a neb je ku- 

 powati, není nikdy radno; neb wětší dil míwají špatné 

 kořeny; někdy býwají z bahnitých, neb i stinných míst, 



2* 



