24 



již štějDOwaného wychowáme w takowý strom, který nese ne- 

 jen rannější a hojnější, ale i také dle podoby a chuti 

 krásnější owoce než jeho půwodní, a k tomu také ta- 

 kowé, jaké sobe práwě žádáme. 



§. 17. 

 Spilsoby Uépowáni. 



Nejsnadnější a nejobyčejnější spůsoby šlechtění owo- 

 cních stromů jsau tři: 



1. Ookowání, kteréž jest dvvoje: jarní, před sw. Ja- 

 nem, a letní, po sw. Janu, čili do bdícího a spícího oka. 



2. Kopulowání, kteréž jest zase dwojí: totiž kopulo- 

 wání do stromku a kopulowání do kořene. 



3. Raubawání, které jest trojí: do kůry, do stromku 

 a do kořenu. 



§. 18. 

 O wldsinostech, jez stromky do sebe moji initi, které máji býti 



Uěpowány. 



Stromky neb pláně owocné, které mají býti štěpo- 

 wány, musí býti již dobře zakořeněny, a protož jest hudlař- 

 stwí, chtíti strom štěpowati hned po přesazení, protože 

 při swém ještě nedokonalém zakořenění nemohau se opa- 

 třiti tolikau potrawau a dostatečným množstwím mízy, jíž 

 k zhojení ran dwojnásobně jim spůsobených welice mají 

 zapotřebí. Nejlépe jest se štěpowáním stromků 2 i 3 léta 

 po přesazení ze semeniště čekati, a pak, když se očkují 

 do kmínku, wětwičky se jim odřeží, aby se míza zcela 

 jen očkům dostala za podíl. Jsauli silnější, očkují se 

 do wětwí. 



§. 19. 

 O Uép7iých ranbexh wcsniés. 



Jednoroční ratolístky (obmladky) se stromků štěpo- 

 waných, jichž ke šlechtění stromků planých neb ku pře- 

 šlcchtění stromků již štěpowaných užíwáme, nazýwáine 

 štěpné rauby. 



