Sř5 



Při zjcflnáwání raubů nesmí se štěpař nechat 

 mámiti laliodícím snad názwem, n}'biž neznali druhu toho 

 owoce, jehi)ž raubu chce použiti, má se poptati zkuše- 

 ných, jak tento druh jest nesný, jaké má owoce, letní čili 

 zinmí, jakau zakládá korunu. Schwálením wýtečných wlast- 

 noslí má se teprwa we vvolení raubů sprawowati. U wo- 

 lení raubů wždy zasluhují přednost ty, ježto jsau 

 wzaty se stromů mladých, dobrých, nesaucích hojné 

 owoce a již uwyklých na naše podnebí. Také se mají 

 rauby bráti ze strany sluneční, protože jejich oka jsau 

 wyzralejší. (Ostatní o raubech bude později powědéno 

 w$. 26.) 



KAPITOLA VI. 



O očkowání. 



§. 20. 

 Ockowdni, spdscby a pioivozcwánt jeho. 



Očkowání jest wynétí pupence neb oka prutu za- 

 sazeného do mladého stromku neb jeho wýstřelku mezi 

 dřewo a kůru tak, aby se s ním spojilo, a wyrostlo w strom 

 téhož druhu, jaký byl ten, s jehož prutu bylo wzato. 



Očkowání jest dwojí : jarní, před swatým Janem, a 

 letní, po swatém Janě, dokawad se kůra lehko nechá od- 

 laupnauti. 



Prwní očkowání, před swatým Janem, jmenuje se 

 také bdící, protože pupen nejen se ujme, nýbrž ještě té- 

 hož roku wyhání; druhé se jmenuje spící, protože se sice 

 pupen ujme, ale téhož roku newyhání, nýbrž odpočíwá, 

 jako by spal. 



Po swatém Janě očkowati jest lépe, a zasluhuje we 

 wSech případnostech a při každém owoci přednost, proto- 

 že očko sázené do bdícího oka nejen se ujme, ale i té- 

 hož roku pozdě wyhání, dřewo očka zcela nedozraje, a 

 prolož w zimě často zmrzne. Očka sázená do spí- 

 cího oka hned sice na podzim se ujmau, ale newyhání, a 



