»6 



T 



Na té straně, která přijde do wnitř roz.kalu, sejme 

 se jen černá wrchní kůra nožem, dolejší pak zelená se 

 nechá, ponewadž klínku zachowáwá jeho píirozenau wlhkost. 



Jestliže se raubowání ujalo, a oka z wětšího dílu 

 wypučela, ten rok se na nich nic neřeže ; musí se nechati 

 swobodně růsti, aniž se jím odejmau jaké snítky; auvva- 

 zek wšak musí se hned sejmauti, jak se znamená, že raub 

 přirostl ke dřewu. Kdyby se odříznuti auwazku zane- 

 dbalo, čímž se míza zadrží we swém toku, počne se pod 

 auwazkem dělati baule na stromku, která wíce nezajde a 

 strom na wždy zohyzďuje. 



Chceli kdo raubowati welké stromky, buď že nesau da- 

 remné owoce, neb že jsau raubeny s druhem nenesným, 

 nebo že tratí owoce před dozráním, nebo že mají bídnau 

 neb tuze rozložitau korunu, nesmí zraubiti wšecky wétwe 

 najednán, nýbrž jen polowici nebo tři čtwrtiny, a ostatních 

 wétwí musí nechati neraubených, aby množstwím šťáwy 

 rauby neulil. Až když se tyto ujmau, mohau se druhý 

 rok i ostatní kloníky zraubiti. 



Obrazec na str. 37 ukazuje i. při řezání raubu do 

 rozkalu, 2. rozštípnutí pláne, 3. nasazení a zawázání raubu, 

 4. pláni silnější, na niž jsau dwa rauby wsazeny. 



O raubcwáni dc kůry. 



Raubowání do kůry koná se tak jako raubowání do 

 rozkalu, leč že se ho užíwá toliko při welkých, dustých, ja- 

 derních stromech, nikoliw peckowýxh. Raubowání do 

 kůry může se předsewzíti teprwa tenkráte, když již míza 

 w celém stromě obíhá, i jest tedy ze wšeho štépowání 

 na jaře nejposlednější. .Isauli rauby dobře zachowalé a 



