a wláseni ; pak ale, jak mile se zakoření , w třetím , čtwr- 

 tém roce wesele a bujně se zmáhají, a mohau již w še- 

 stém roce býti přesazeny do zahrad neb stromořadí. 

 Wyrostkowé tito rostau na silném dřewnatém kořenu sta- 

 rého stromu. Když se tedy ku přesazení do školky wy- 

 kopáwají, má se jim zanechali pauze ta část kořene, na 

 které jsau jemnaunké kořínky, tak nazwané wlášení; osta- 

 tek silného kořene se odřízne. Dost málo wláknatých 

 kořínků dostačuje, aby se sazenice mohla ujmauti, jen 

 když se zasadí w dobře nakypřené půdě školky; neb pu- 

 zena jsauc sama se žiwiti, brzy wláskowé kořínky šťáwu 

 ssající nasadí. Nejlépe jest, takowéto šwestkowé neb i 

 Iřešňovvé wýhony pro dokonalé jich zakořenění hned po 

 roce přesaditi do školky; chyba by byla weliká, kdyby- 

 chom jich při mateřském stromu chtěli nechati až do do- 

 sažení síly, k auplnému přesazení na stanowiště potřebné. 

 Neb takowý dospělý stromek, nenaučiw se sám šťáwu 

 ř-sáti a ze swého wlášení se žiwiti, nýbrž wždy potrawu 

 braw ze štawy kořenů mateřských, nyní, když má sám 

 žiwiti kmen a wětwe, počne na dlauhý čas krněti, a zů- 

 stáwá we wzrůstu pozadu. 



Chtěl-li by kdo z wýhonů šweslkowých založiti šwest- 

 kowau školu, a jeho domácí dorostlí slromowé, stojíce 

 w drnu, žádných wýhonů by nedělali, může jen na pod- 

 zim přerýti zem mezi stromy a wyrownati; hned w letě 

 bude mnoho wýrostků na loket wysokých, které se na 

 jaře aneb nejdéle po roce mohau do školky přesaditi. 



KAPITOLA II. 



O semeništi. (Jaderná, peckowá, a škořepi- 

 nowá školka.) 



O wlaslmstecht položen/., pude, wzdeláni a rozdéleni semeniUé. 



Aby se štěpař ze swé práce a swého wynasnažení 

 mohl jednau radowati, a aby se mu stromky náležitě da- 

 řily, potřebí jest, aby se postai^al o pohodlné místo pro ně. 



