G2 



Dobře dělá, když se okolo stromu <lá dobře shnilý 

 hnůj a se -íaryje. Nejlepší jest mrwa, která sestáwá ze 

 země a shnilé krwe, dobře promíchaných. Nikdy ale ne- 

 smí se žádná mrwa klásti na samé kořeny. 



§. 44. 

 2. O přilňné ■mrzcwifcsfi. 



Druhá nemoc stromu jest weliké množstwí šťáwv 

 neb přílišná mízowitost, we kterémžto pádu strom před 

 časem nese owoce a nikdy nedonese, neb aokoliw dobře 

 kwete, wšak na owoce ani nenasadí. 



Takowémuto stromu nejlépe jest šťáwy ubrati neb 

 mu pustiti (Aderlassen, schrópfen). 



Toto paušténí se koná následujícím spůsobem : Wezme 

 se do ruky mezi palec a prwní prst ostrý nožíček, tak coby 

 z těch prstů kaukalo jen kausek špičky wen, aby ta špička 

 proniknauti nemohla hlaub do kůry, nežli jest potřeba. 

 Pak se kůra onoho stromu, počnauc od koruny, tímto no- 

 žem dwema neb třemi podlé sebe až hnedle k zemi 

 běžícími liniemi, jichž počet se řídí dle wzrůstu stromu, 

 se strany západní neb půlnoční kučerowatě nařízne, (u mla- 

 dých stromů, že jest to ledwa poznati, jen když se 

 wrchní černá kůra prořízne, u wzrostlých něco hlaubějí) 

 nikoliw ale až do dřewa, aby kůra stromu se nerozpra- 

 skala. Měsíc Duben a Kwěten, též Čerwen a Čerwenec 

 jsau k pauštění nejpříhodnější. 



§. 45. 

 3. O spále. 



Spála (Brand) jest nemoc, jížto se strom stáwá po- 

 černalý a křehký, a kůra stromu počernalá se odpukáwá 

 a odpadáwá. Při této nemoci wrcholec stromu sežlautne 

 a wadne. 



Jestliže jest spála (Brand) teprwa na počátku, dá se 

 uléčiti puštěním pokažené šťáwy. Pakli již dosáhla wyš- 

 šího stupně, musí se zanícená kůra i zanícené dřewo wy- 

 řezati, rána tato se hodně naniaže mýdlem, pak se ostrým 



