106 



§. 8. 

 Obfcnd prawidla při řezáni stromu zákrskowých. 



1. Nikdy se nemá nic na stromích řezati na zdarbůh; 

 wždy musí nás k tomu pohnauti rozumná příčina. 



2. Musíme wéděti, jaký druh stromek zákrskowy 

 jest, zdali bujně čili slabě ženaucí, zdali ranněji na ovvoce 

 neb na dřewo nasazuje. 



3. Musí nám býti známo, na jakau podnož strom 

 zákrskow}' jest štěpowán, zdali na prawau zákrskowau, 

 totiž swatojanče neb kdauli atd. čili na pláni , která 

 silně žene. 



4. Musíme ohled bráti na prostoru, jak daleko se 

 má strom rozšířiti. 



5. I na půdu musí se míti zřetel, w níž strom stoji, 

 jeli mnoho neb málo wýslunná, stinná, mokrá neb těžká 

 atd., též jaké mnohý stromek žádá stanowišté. 



6. Každý rez musí se státi pod okem , a sice pod 

 tím, které swým směrem ukazuje tam, kde letorůst míti 

 žádáme. Rez nebudiž nikdy příliš dlauhý. Ruka, která 

 wětew drží, musí býti nedaleko místa, kde řezáme, aby 

 nůž neodřel kůru. 



7. Dříwe, než počneme strom zřezáwati, jeli na 

 odr uwázán, musí se vvšecky malé snítky, wyjímajíc 

 hlawní vvětwe, odwázati, a wšecko suché listí, uschlé 

 wrbowé prautky, též i uschlé wětwe odstraniti a raněná 

 místa wyřezati. 



8. Při zřezáwání stromů zákrskowých budiž práce 

 počata od země čili zdola. 



9. Staré a slabé stromy musí b}J;i mnohem kratčeji 

 zřezány než mladé a zdrawé stromky. Prawidlo krátkého 

 řezu nemůže býti dosti připomínáno. A nejenom s ho- 

 řejška musí strom držán býti krátce, ale i wětwe, aby blíže 

 pně wždy wyrůstaly nowé letorůslky , a wětwe neostaly 

 nahé. Zwláště potřebí této pozornosti při broskwích, při 

 nichž takowéto chyby nelze wíce naprawiti , protože oka 

 na starém dřewě zaschnau a ženau štawu jen na wenek. 



10. Rosteli strom na jedné straně bujně a na druhé 



