169 



chuti uchowati až do jara. Strom jest nesný, a dělá 

 korunu rozložilau. 



85. Hrušiié jablko, Rewalischer Bimapfel. Jablko hru- 

 škowé podoby, se špičkau masitau ke stopce po- 

 dlauhlau. Maso má bilé, tuhé, jadřinec malý, a 

 woní wýborně. Stopku má zažlautlými tečkami skro- 

 penau tak jako citronowý pepák. 



86. Zeleiiáě, Buttergrunling. Jablko prostřední weli- 

 kosti, zcela zelené, w čas dozrání žluté, šťáwnaté, 

 sladké beze wsí kyselosti, dozráwá okolo wánoc, a 

 dá se hodně dlauho drželi. Strom jest nesný. 



KAPITOLA II. 



O stromich hruškowých. 



I. O půwodu a wlastnostech jejich. 



Planá hruška (pyrus communis) jest beze wší po- 

 chybnosti wšeho welikého množstwí našich hruškowých 

 druhů matka. Lepší nakládání a ošetřowání jí spůsobilo 

 zponenáhla mnohé rozličné lepší i wétší hruškowé druhy. 

 Řečtí přírodozpytcowé znali mnoho druhů hrušek we swó 

 zemi, zwláště w Peloponnesu; Theophrast častěji se o nich 

 zmiňuje, jakožto o wysoce wáženém owoci. Co se týká 

 Římanů, uwádí přírodozpytec Plinius 35 druhů hrušek, 

 které u nich byly známy. Mnohé obdržely jméno místa, 

 w němž byly wychowány, jiné jméno míst, z nichž byly 

 k Římanům zaslány; z kterýchžto jmen jest patrno, že 

 z wětšiho dílu přišly k nim z Řecka, Aegypta, Sýrie a 

 Numidie. 



(Naše nejnowější druhy hruškowého owoce jsau w 

 rozličných zemích wychowány, jakož zwláště we Francau- 

 zích, kamž se i z Říma mnohé dostaly. Z (Německa pošla 

 naše medowka, několik druhů muškatelek, markytka atd. ; 

 ze Svvedska wejcowka. Hollandsko, Anf>licko a Wlachy 



