S^34 



ODOĚIiEUi TŘETÍ. 



O o w o c i s k o ť e p i n o w é m. 



KAPITOLA I. 



O wlaských neb králowských ořeších. 



Wlast ořechu wlaského (Juglans regia) byla Persie a 

 jiné země jižní Asie, odkudž jej Římané přinesli do swých 

 krajin. Odtud jej rozšířili do ostatních jim podrobe- 

 ných zemí, a pak se w celé Ewropě rozmnožily. Wlaský 

 ořech jest jeden z nejwyšších stromů, dosahuje wýšky 

 40 až 50 střewíců, a zakořeňuje se dle rozsáhlosti swé 

 koruny hluboko i široko. Skoro w každé půdě se daří, 

 jen ne mokrawé. Jeho dřewo jest wzácné pro truhlář- 

 ské a strojařské práce, zwláště ale se wyhotowují z něho 

 newyrownaná hlawiště k puškám. Dřewo ořechowé má 

 powahu dubowého ; čím hubenější a kamenitější jest 

 jeho stanowiště, tím hustší, pewnější a krásnější jest jeho 

 svval (fladr). Také čím starší jest, tím wýbornější jest 

 jeho dřewo. 



Owoce nasazuje ořech na koncích swych wýpučků. 

 Někdy wisí jednotliwě, někdy 3, 4 i 5 ořechů w chumáči 

 pohromadě. Wlaský ořech pozdě kwěte. Obyčejně zraje 

 w Září ; což se pozná, když zelené obořeší praská a oře- 

 chy se lehko dají sklátiti. Owoce pozdě osazuje, zřídka 

 kdy před 10 neb 12 léty, a to z počátku jen málo, te- 

 prw když dospěje, hojně osazuje. W zimě často zmrzne, 

 neb aspoň studené jarní powětří uškodí jeho pupenům a 

 kwětu, a nezřídka celau žeň zmaří. 



Ostatně jest strom ořechu wlaského užitečný pro 

 hospodářstwí. Owoce jeho jest dobré k snědku za čer- 

 stwa, a poskytuje chutný olej k maštění teplých i studených 

 jídel. Nikdy ale nebudiž sázen do zahrad, kde jsau žele- 



