2SS 



Kaštany se tak jako ořechy střásají. Nejwětší díl 

 střesených kaštanů ostáwá ješté we swé bodlawé obálce 

 (pauzdru), sesbírá se, a dá se do nějakého sudu neb na 

 hromadu, aby, co ještě jest na kaštanu bílého, sežlautio, 

 a pak se obyčejně tlučením cepu (jako při mlácení obih), 

 wyluští. Každé pauzdro chowá w sobě jeden, dwa i tři 

 kaštany. Tyto tak dobyté čisté kaštany opět se do sklepů 

 uloží, aby newyschly, a tím spůsobem dají se držeti až 

 do wánoc; pak ale wyrazí a se pokazí. 



KAPITOLA m. 

 O stromu mandlowém. 



Strom mandlowý (amygdalus communis) pochází 

 ze Řecka, odkudž jej obdrželi Římané. Ze Wlach rozšířili 

 jej Římané do swých provincií, odkudž se zponenáhla 

 dostal i do zemí našich. Strom mandlowý jest welmi 

 podobný broskwowému, tak že jej, když nemá owoce ani 

 kwět, nezběhlý drží za broskew. Mandlowý strom jest 

 wyšší a zelenější než broskew, a nese swé wětwe zrowna 

 wzhůru. Lupení jeho dělí se od broskwowého swau wel- 

 kostí, barwau, řapíky, silnými zebrami listů a silnými zá- 

 sekami. Má pěkný růst, a dosahuje wýšky 20 až 25 stře- 

 wíců. Koruna jest plna wětwí, přede ale zdá se pro swůj 

 auzký list swěllá. Kwět mandlowý jest prawá okrasa w za- 

 hradě, zwláště mandle s plným kwětem. Owoce, íwláště 

 čerstwé, náleží mezi tabulní pochautky. Ostatně daří se 

 skoro we wšech mírnějších polohách naší wlasti, zwláště 

 když jest štěpowán na sliwách; jen tu wadu do sebe má, 

 že jeho kwět, jenž welmi ranně přichází, často býwá zni- 

 čen jarními přímrazky. 



Mandle neštěpowaná neb jeli štěpowána zase na 

 mandlích, miluje teplau, suchau a písčitau půdu; jeli ale 

 štěpowána na sliwách, spokojí se s každau půdau, kde 

 se daří slíwa. 



