239 



Kdoby se chle) dobrých mandlowých stromů dopí- 

 diti a dochowati od pecek, bylby wždy w nejistotě, pro- 

 tože často z jader mandlowých i z nejlepšího druhu wza- 

 tých, zwrhne se špatný druh. Wložily se koHkráte perky 

 z tenkoskořepých a sladkých mandh, a přede powstaly 

 i z těchto mandle hruboskořepé a hořké. Nejjistěji do- 

 chowáme se dobrých mandlowých druhů štěpowáním. Jak 

 již wýše řečeno, jsau štěpowané mandlowé stromy wž<ly 

 stálejší, a méně podléhají mrazům, když jsau štěpowány 

 na sliwách. K tomu cíli nejlépe jest slíwowé stromky ne- 

 chat hezky sesíleti a osaditi korunu, a pak teprwa w ko- 

 řenu je zočkowati. Takowéto stromky welmi časně osa- 

 zují. Stěpowati mandle na mandlowých stromích není 

 nikdy radno, leč by stromkem nebylo hýbáno ze stano- 

 wiště. Wyzdwihneli se wšak stromek po štěpowání na jiné 

 místo, musí se mu jeho dlauhý kořen uříznauti, a protože 

 mandlowý strom krom swého kolního kořene welmi málo 

 postranních kořenů wyhání, jest wždy w ňebezpečenstwí, 

 aby nebyl wywrácen, a musil by jej wždy silný kůl držeti. 

 INa půdu ale jest strom mandlowý welmi wyběračný ; jeli 

 totiž wysazen we špatné půdě, tu se i dobrý druh zwrhne 

 we špatný, sladká mandle w hořkau, jemnoskořepá w hruj 

 boskořepau. Již stáří stromů působí, že se skořepina 

 stáwá twrdší a tlustší. W čas kwětu nesmí se okolo stro- 

 mu tlauci, neb jím otřásati; sic to škodí jeho kwětu. 



Pro chaulostiwost tohoto stromu není sázení jeho 

 u nás tuze radné, a lépe jest na jeho místě wysaditi bro- 

 skwe neb dobré winné druhy. 



Mně posud známé a pro naše podnebí nejpříhod- 

 nější mandlowé stromy jsau: 



1. Sladká praskavvá mandle, ženská mandle. Sko- 



řápka jest tak tenká, že se dá prsty rozmáčknauti. 

 Jádro jest welké a sladké, listy širší, kratší, a stojí 

 blíž podlé sebe než u obyčejných mandlí. Tento 

 druh zraje ku konci Září. 



2. Kamenná mandle. Welké, sladké owoce s tlustau 



skořepinau. Tento druh jest wýborný a jeden z nej- 



