»40 



trwanliwějších a pro naše podnebi nejpříhodnoj.šich. 

 Strom jest nesný, má kwěl krásný a weJkýj růžowě 

 čerwený, wnitř purpurowý. Hodi se pro swůj krásný 

 kwět k ozdobení laubí a besídek. 



KAPITOLA IV. 

 O ořeších liskowých. 



Latinské jméno ořechu lískowého (Corylus avcUana) 

 wzato jest od mésta Avellini w knížetstwí Beneventském 

 w NeapolskU;, protože w oné kí'ajině četně roste a zna- 

 menitý se s ním prowozuje obchod, zwláště do Malty, 

 Říma a Benátek. Římané jej nazýtvaU nux Pontica, pro- 

 tože jej přiwezli z Pontu a we Wlasích a w Sicihi jej 

 rozmnožili ; pročež se i nazýwá ořech sicilský. Toto dle 

 dějepisu může platiti o ořeších ušlechtilejších; než co 

 se týče ořechů obyčejných, wí se, že i za nejstarších časů 

 we wlasti naší se nalézaly. Neb jiz na poli u Stadic, kdež oral 

 Přemysl, děje se zmínka o lískovyých ořešinách, a držitelé 

 toho gruntu musíwali lískowé ořechy každoročně odwáděti 

 ke dworu; i dáť se práwem twrditi, že pralesy obklopená 

 země česká tímtp keřem hojně oplýwala, jakž ještě posud 

 skutečně w lesích, na suchopářich a pastwinách hojně 

 se nalézá. Stáří jeho w našich krajinách doswědčuje 

 nám i dobrý zdar druhů ušlechtilejších lískowého ořechu 

 u nás. 



Mužský kwět ořešiny wisí na keři lískowém co rosa 

 we wálečkowité podobě. Již na podzim tato rosa se oka- 

 zuje, ač welmi stěsněna; w zimě se prodlauží, a časně 

 z jara, již w měsíci Únoru neb Březnu, wyprašuje swau 

 žlutau mauku k zaurodnění kwětu ženského. Tato lískowá 

 rosa roste na tom samém lískowém keři, ale z jiných 

 wětwiček, z nichž polom po zprasení a zaurodnění wyni- 

 kají krátké knoflíky w chumáčcích, a tjto nám ono man- 

 dlowé owoce poskytují, jež nazýwáme lískowé ořechy. 



