844 



hatěji ale osazuje na jistých owocnýcli wělwích, které ze 

 starého dříwí wyrůstají. Wětwe jeho ostáwají mnoho 

 let nesné. 



Keř rybízowý spokojí se s každau půdau, jakož i 

 s každým položením, ale w dobře skypřené půdě roste 

 mnohem wes«leji, a osazuje mnohem wíce a wétší owoce, 

 kdežto we špatné půdě neb w nedobrém položení owoce 

 welmi drobné býwá. 



Tuze starý keř rybízowý nese obyčejně malé a špatné 

 owoce. Tomu se nejlépe pomůže, když se staré dříwí 

 blízko nad samým kořenem pořeže, načež wyroste nowé, 

 které zas nese dobré a welké owoce. Také se mohau 

 staré keře zcela zahubiti a nowé mladé wysaditi na je- 

 jich místa. 



Nic se nedá tak lehko jako keř rybízowý rozmno- 

 žiti. Jest třeba jen na podzim neb na jaře nařezati wětwí 

 asi I neb 2 střewíce dlauhých, ležatě do stinného místa 

 do země asi na 3 neb 6 caulů z hlaubí je zasaditi a ča- 

 sto zalíwati wodau, aby zem okolo nich newyschla. 



Keř rybízowý žene také mnoho wýhonů a kořenů; 

 mohau se tedy tyto od keře odtrhnauti a na swá stáno-' 

 wiště zasaditi. 



Také se dá rybíz dobře a lehce rozmnožiti rozwody, 

 když se totiž některé nejnižší blíže země stojící wětwe 

 ohnau k zemi, nějakým háčkem se zakotwí a pak zemí 

 přiházejí. Stane-li se to na jaře, do zimy se zakoření. 



Při přesazowání zakořenělých wětwí neb od kmene 

 odtržených wýhonů jest dobře zastrkáwati je wždy hlaub, 

 než byly dříwe zasazeny; neb takto se mnohem lépe za- 

 koření, daří a rostau. 



Chceli kdo rybíz chowati co wysokokmení, jest třeba 

 ponechati jen jeden nejpěknější a nejrownější wýhon, 

 zdola na něm wšecky spodnější wětwe a oka wylámati a 

 jemu pro nasazení korunky jen nejhořejších ok ponechati. 

 Korunka se musí potom wždy držeti we swé auhlednosti, 

 staré a suché dříwí se wyřeže, a nowé, které okrauhlost 

 koruny nehyzdí, se ponechá. Též se musí wždy odlamo- 

 wati wšecky ze země wyhánějící wýpučky. Chceli kdo 

 rybíz rozwáděti wejířowitě na odřích, potřebí jest, třeba 



