MAGYAR ORSZÁGBAN. 10 



lévú Víírosba igjckszik — nem tesz e illy utazás^ 

 ]ia iiiíiit inonricini ^ iicin maga lován vajr) a' Yáici- 

 séii jár, élett'hrn szinfo luitulóg t'gy igiMi uiialinas 

 Catastrophát i 



Végtére bővelkedünk v ln\akka! 

 a' mi mindennapi más szükségeinkre 

 's más gy öny tír úségeinkrc f Erre felelni 

 nékem Icgsajnosabban esik, niegvalloni — mert 

 tudom, menn}i temérdek pénz megyén ki lía- 

 zánkbnl ezen czélokra nevelt lovakért, mídún 

 hiszem és tapasztalom , hogy ollyanokat igen 

 könnyen , és jutalmasan mi is tudnánk nevelgetní. 



Sok előítélet van abban , nem tagadom , hogy 

 küiföldi lovak nélkül nem lehetnénk — de bizony 

 sok igazság is. 



Én annak v<ik erősítésében : hogy mag) ar 

 lónál, mag}ar bornál, magyar szakársnái 'sa't. 

 jobb nincs, hazafi nságomat soha nem helyheztet'* 

 tcm , és nlly hijábavalóságokban bel} heztetni 

 minden bizonnyal soha nem is fogom. Mert 

 távul legyen , azt gondolnom , hogy a' Magyar 

 már egy megvénült Tudós, a' ki a'Tudonián>ok 

 minden ágozafjain tul esett volna. A' ]Mag)ar 

 még egy ifjú Legény , a' kinek bizony még sokat 

 kell tannlni , de a' kíbül még valaha sok is 

 válhat ik. 



De hogy igen el ne távozzunk : a' Kormány 

 nagyon is szeretné lovainkat a' katonaság számára 

 niegvásándni , és használni ; csak arra ^a!ók 

 volnáii.ílv, rlrgciHlőcn esmerefosek és urni friette 



