28 A' LÓ ÁLL A PÓTJA 



Azért Injába valónak látom, a' g}ün}öinsr- 

 get és becsületet a' lóteiiyésztüknck jutalimil és 

 ingerül kimutatni. 



Nem tagadom mindazonáltal azt , hogy lehet- 

 nek sokan oliyanok, a' kik a' közjó szeretetébül 

 és mivel szégyenlenék , hogy Magyar Országban 

 minden Ménes elfogyna, egy részét értékeknek 

 a' lónevelésre szánják; és lehetnek sokan ollya- 

 nok is , a kik benne nagyon gyön} örködnek , és 

 olly szorosan a nyereségre nem néznek. De a 

 dolognak figyelmetessé és kitetszőleg figy elmetessé 

 tételére az még mind nem elegendő ; mert hogy 

 is lehet valami Méltóságos vagy Tekintetes Urtul , 

 a' ki még soha lovon sem ült , vagy többet rá nem 

 ül , kivánni ; hogy azt , a' mi erszényébül szüntelen 

 pénzt viszen ki , bé pedig ritkán vagy soha sem 

 hoz, szeresse, és hogy annak nevelésével baj- 

 lódjék. Nem ez e az oka, valljuk -meg, hogy 

 Magyarországban annyi Ménes megszűnt , és 

 annyi, olly igen elallyasodott? Húsz harmincz 

 esztendő előtt kellett e aMiazafiság és más nemes 

 érzéseket Hazánkban gerjeszteni , hogy a' sokaság 

 íi" birka dolgában szorgalmatoskodjék? 



A' mi hasznot ád, annak lessz sikere : a mi 

 veszteséget hoz , az elmúlik. 



Én e' dologban az egész köztársaságot veszem 

 tekintetbe. Mit ér, ha egy, tiz, vagy száz Ménes 

 van Magyar Országban? annyit, a' mennyit ha 

 tiz, száz, vagy ezer jó katona a csatában magát 

 agyon löveti a nélkül , hogy őket a' nagy sereg 



