A' FUTTATÁSHOZ V. E LK K SZ í TKSE. 117 



tolhasson; ós nos tt-síi alkotással, hogy a' lovat 

 hatalma alatt tarthassa. 



Világosítsuk a^ dolgot példa által: és tegyük 

 ÍVI , hogy az A ló igrii tartós , de nem szapora ; 

 a" B ló pedig nagyon szapora de nem igen tartós. 



Hogy kell már most ezt a' két lovat, ha 

 egy más ellen a^ j)ál} ára léj)nek , jól megülni és 

 iig>' vezetni , hogy mindegyiknek , az ó magános 

 ininémüsége szerint a^ legnagyobb lehetősége le- 

 -}en a* másikat meggyózni? Mellesleg, szüksé- 

 f^esnek tartom érinteni, hogy a^ két Rész soha 

 nem tudja minden bizonyossággal egyik a' másik- 

 nak lova tulajdonságait, hanem rsak minden a' 

 "- gondolomra, meg)en. Az A lovon ülőnek ter- 

 mészetesen sebtibe kell kiindulni hel) éhül , a' B 

 lovon ülőnek ])edig licitra maradni. Az A lónak 

 ^'yózó hihetősége abban fekszik , hogy sebes 

 iut«íst az indulótul kezdve végig tartván , a* B 

 lónak lelkét kiveg\ < . a' B lónak győző híliető- 

 ■ége pedig abban áll, ha erejét az utolsó pillan- 

 tatig fenntartani ig) ekszik , ugy hogy a^ nyerő 

 Os/lopnál az A ló eleibe szökhessek. Ha az A 

 ló lopassa lassan indul, lassan vágtat, és tán 

 a/. Kllenfelérc vár, akkor már hibáz, mert a' 

 K ló, ha van még lélekzctc, majd majd kifutja, 

 lia közel lessz a* c/élhoz; és íg) hibázna azon 

 lovas, a' ki a' B lóval előmene 's lova sebessé- 

 gét idő előtt már maga ^kivenné. 



Némell) kor mind a' két Aer.st-nr/.u l.o na- 

 uMMi tarlós > -d«- « -vil. vr s/apora lli> esítÍMn 



