118 A' LÓNAK. 



természet szerint mind a^ két Lovas mingyárt 

 helybül ugy hajtja lovát, a^ mint lehet, hogy 

 eggyik a^ másik lelkét kivegye. 



De némfellykor az is megesik , hogy mind 

 a* két Fél nagyon szapora , de eggyik se tartós. 

 Már most mind a^ két Lovas hátul akar maradni , 

 és így megtörténik sokszor , hogy az egész pálya 

 hosszát lépve , ügetve , és lassan vágtatva járják 

 végig, és csak utoljára futtatnak. 



Ha én sebes , de nem tartós lovamat , va- 

 laki más lova ellen , mell} et nem esmérek , gyepre 

 vinném ; lovasomnak azt mondanám *• hogy csak 

 maradjon hátra. Ha Ellenkezőm lova nem olly 

 sebes , mint az enyim , bár mi tartós volna is , 

 és lovassá azt gondolná, hogy azenyimet, hiert 

 hátra van, már kifutotta "s tán együgyüen rá- 

 várakoznék, minden bizonnyal az én lovam 

 győzne , mert még jó erőben jővén a* nyerő 

 ponthoz , ellenkezőjét , melly tán sokkal tartósabb 

 mint ő , utoljára kifutná. Ha pedig lovamat tar- 

 tósnak, de nem igen sebesnek esmérem, azt 

 iigy lovagoltatnám, hogy Lovasom az ellenfélnek 

 lelkét iparkodjék kivenni "s őtet az indulótul 

 végig ugy vigye , a* mint csak lehet. 



Ebbül az következik , hogy minden 1 ó 

 vagy sebessége vagy tartóssága ál- 

 tal győzhet. 



De azon Uraság , kinek lovai ellen kiállók , 

 az is fog minden bizonnyal lovasának útmutatást 

 adni. És így, mint mondám, megesik sokszor 



