170 M I T K E L L K N E T li H A T 



tosan megkérni , hogy magokat mind azon csap- 

 széki Mesék által ne hagyják mcgcsahii , ne 

 hagyják elcsábítani; mcllyek nem csak nálunk, 

 hanem másutt is Hagyományképpen nemzetsé- 

 geken keresztül atyárul fiúra * szállottak. Az 

 Ember olly Barátja a^ Csudálatosnak, hogy azt 

 mindég szívesen elfogadja , és legtobbnyire na- 

 gyobbítva szebbítve adja tovább. Ki nem örvend 

 csudálatos történet előadásakor egy egész társaság 

 bámulásán ? 



Szörnyüket hallottam már beszélleni Lovak- 

 rul ; majdnem kótyavetyére bocsátá egy némelly 

 lovai tetteit ^s majd csak nem azzal végzé , hogy 

 ha szorította volna az ember , hogy azokkal 24 óra 

 alatt Mosonbul Kolosvárra érkezett ^s a^ t. . . Más 

 valakinek két kocsislova elragadta szekerét Vesz- 

 prém táján "s a^ két első kerékkel , a^ nélkül hogy 

 a' Pesti hidon átment volna , a^ Tiszamellékén 

 épen ^s egészségesen érkezek haza ! . . . De ez mind 

 mendemonda. A^ IN ép csak beszélleni tud ; ritka 

 az, a^ ki cselekszik. A^ Lórul pedig gyakran az 

 beszéli legtöbbet , ki legkevesebbet ül rajta , kinek 

 se istálója , se lova. 



Gondolná e^ az Olvasó , hogy még Madame 

 Genlis is béavatá magát e tárgyba? ^s igazi 

 franczia módra az Angol ellen való vetélkedés 

 lelkével azt mondja egy valamelly költeményében 

 *■ Jöjjenek az Angolok azon vékony ^s élhetetlen 

 *•'• Anisette-vérü felmesterkélt Lovaikkal , ^s pró- 

 bálják csak szerencséjeket a^ mi jó, erős, derék 



