NKKÜNK THNNl. 201 



zét kitcgj'c, minekutánna őtet kiki fiz aranyért 

 szinte magáévá telictí ? Es Iia meg venné is va- 

 laki , nem megszerctésbiil minden bizonnyal, 

 hanem csak tiszta speculatiúbul venné. Ha ma 

 ád valaki egy lóért háromszáz aranyat nem igy 

 kiált e fel kiki 'Hogy lehet annyit egy Lóért 

 adni , — *s tán azoknak , igaza is van. De ha 

 eg}' egészséges öt esztendős lovam ötszáz arany 

 Ménbért hoz-be 's arrnl aláirásom van több esz- 

 tendőkre, nem volnék e éppen olly esztelen gazda , 

 ha hatszáz aranyért oda adnám , mint az , ki 

 gyapját, nem tudom mi fonákságbul ; ötven forin- 

 ton adná , midőn érte száz forintot is kaphatna. 

 A* dolog itt olly kereket üt, mclly által 

 éppen azok , kik legtöbb Ménbért fizettek — 

 "•ügjesen; valaha megint több Ménbért nyerhet- 

 nek is ; olly kereket (it, mondám , mint a^ hiz- 

 lalás tárgyában; a* hol a' hus limitálva nincs , és 

 a' hol minden gazda marhát, juhot, disznót hiz- 

 lal. Mennél drágább a' hus a^ mészárszékben , és 

 mennyivel drágábban kell hog}' fizesse asztalára 

 u' hizlaló ; annál jobb néki : mert ő száz fontot 

 éd-el egyszerre, midőn tán csak húsz fontot 

 vesz lassanként. így az, ki 4 — 5 kanczájátiil 

 esztendőnként 40 — 50 arany Ménbért íizct , mi- 

 nekutánna minden más kiadásoktul nientt, mel- 

 lyck egy tulajdon Ménló tartásával össze vannak 

 kapcsolva ; utóbb minden legnagyobb hihetőséggel 

 esztendőnként 400 — 500 aranyat nyer. Ebben az 

 ósszekültetésben fekszik a' belső Kereskedés és 



