NEKÜNK TBNNI. 229 



sokak ^s fényesek , de kivált nem lesznek állan- 

 dók egy darabig. *S azt hiszem, hogy a^ tárgy 

 elejinten alig fog haladni , midón ellenben olly 

 szépen *8 vígan mutatja előttem magát a^ később 

 Jövendő ; hogy semmi Ijesztőkéj) bennem azt a* 

 melegítő édes Reménységet meg nem kisebbít- 

 heti , hogy eljön az az idő , mellyben Hazánk 

 tele lessz jó ^s derekas Lovakkal , és midőn 

 anyaföldünkön minden virágozni, és kiki, a^ ki 

 csak szivja levegőjét, boldogulni fog. 



Minden Átváltozás csak valamellyes idő 

 leforgása után lehet hasznos. Egy Gazdaság , 

 melly hátra maradt Lételébül igen igen jó lábra 

 emeltetik, azon időközben, míg ezen módosítás 

 történik ; még kevesebb bevételt fog adni ; mint 

 mikor minden nád', erdő *8 puszta legelő volt. 

 Minden Crisis akár melly élesztő legyen is kö- 

 vetkezése, elejinten egy- kis Elcsiiggcdést okoz. 

 A' Beteg a^ sírhalomhoz legközelebb látszik akkor 

 lenni, midőn a' halálnak éppen hátat fordít. A^ 

 magas hegyre is ritkán lehet felmenni , a^ nél- 

 kül hogy ne kellessen némellykor völgynek is 

 ereszkedni. 



Sokan nem fogják kedvelni a' Felvilágosí- 

 tást, azuj Elrendeltetést. *S ahhoz hogy az ifjabb 

 Gazdák dereiaa Tenyésztőt legyenek ^ hosszabb idő 

 leli. Nem is lehet azt kivánni , hogy sokan 

 vaktában, mint én és némelly mások, czerrket 

 dobjanak-ki lovakért, a* nélkül, hogy tudnák, 

 valljon valaha haszna lessz e, vagy sem. De 



