232 MIT KELLENE TEHÁT 



adna, tán százat nyerne vissza, és ha nem 6 

 liuzná vissza, valaha a' fiaira szálhatiia. De ha 

 tiszta ajándéJí volna is , mi nehézséget következ- 

 tetne ; minekutánna tán egy Magyar se akarná 

 tagadni azon Talpigazságot, Miogy kiki annál 

 több fáradozással , jó ^s hív szolgálattal ^s pénzzel 

 tartozik Hazájának, a* mennyivel több Időt, 

 Észt és Javat adott neki a^ Sors ! 



Fogjunk tehát magunk a' magunk dolgai- 

 hoz , segítsünk magunk magunkon ! Ur Isten , 

 kire várunk ? Más mozdítsa e elő önnhasznunkat 

 's más iparkodjék hevesen érettünk , míg mi 

 hidegen nézzük hátramaradásunkat ? Csak a* 

 rossz Kertész vár mindenkor essőre; Öntözzük 

 magunk gyenge plántáinkat. Megáld még egykor 

 Gyermekeink háládatos szíve; 's az, hi életében, 

 soh gyümölcsfát nevelt , a' föld alatt is csendeseb- 

 ben nyugszik. 



Sok nehéz , sok éppen ki nem vihető , Egy- 

 nek ; Többeknek , csak egymást értsék , szinte 

 semmise lehetetlen. A^ melly nehéz követ egy 

 ember talán csak meg se mozdíthat; sokan, ha 

 azt jó helyt fogják , az égbe hajthatják. 



Fogjunk tehát sokan egy dologhoz : tegyen 

 érte kiki , a* mennyit tehet. Ne dolgozzunk mint 

 a* közlegény huszár , ki mindég magánosan sze- 

 reti próbálni szerencséjét. A* melly terhet száz 

 Ló se mozdíthat - meg , ha egyik balra másik 



